Справа № 215/3505/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 жовтня 2023 року Справа № 215/3505/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рянська В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни, у якій позивач просить про встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 15.12.2021 вх. № 536 включити до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю до правової позиції ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», надавши направлення для надання соціальної послуги з догляду на професійній основі під час війни і визнати відмову від такої процедури протиправною діяльністю та зобов`язати виконати таку процедуру, призначити дату, час підписання типового договору за формами, затвердженими Міністерством соціальної політики України.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.06.2023 у справі № 215/3505/23 (провадження № 2-а/215/544/23) позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

19.07.2023 зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 24.07.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору було відмовлено; визнано неповажними зазначені у заяві ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду; позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом подання (надіслання) до суду:

- позовної заяви, в якій викласти свої вимоги щодо предмета спору, згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 160, ст. 161 КАС України та їх обґрунтування у відповідності до положень закону та із зазначенням і наданням доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав відповідачем, зокрема, доказів звернення до відповідача із заявою від 15.12.2021 вх. 536, або доказів на підтвердження обставин, у зв`язку з якими позивач не має можливості подати такі докази самостійно;

- копії виправленої позовної заяви та доданих до неї документів для направлення відповідачу;

- документа про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн або обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору з доказами на підтвердження зазначених у ньому обставин;

- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, з доказами поважності причин пропуску відповідного строку.

Копію ухвали суду від 24.07.2023 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача, зазначену в позовній заяві. Однак поштове відправлення було повернуто до суду з довідкою Укрпошти від 31.08.2023 про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з цим, копію ухвали суду від 24.07.2023 про залишення позовної заяви без руху було повторно направлено позивачу засобами поштового зв`язку та отримано ним 06.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

12.10.2023 у встановлений строк до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, у якій позивач просить: звільнити від сплати судового збору у зв`язку з доходами 2393,00 грн, що не відповідають рівню прожиткового мінімуму 2684,00 грн, і захистом соціальних прав; розглянути клопотання від 19.06.2023.

У заяві ОСОБА_1 висловив свою незгоду з ухвалою суду від 24.07.2023 про залишення позовної заяви без руху. Вказав, що він є членом малозабезпеченої сім`ї з доходом, менше рівня прожиткового мінімуму, предметом позову є захист соціальних прав, тому судовий збір не сплачується.

До заяви додано: копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 14.03.2023, згідно з якими ОСОБА_1 управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради виплачено за 2022 рік 28716,00 грн; примірник заяви ОСОБА_1 від 15.12.2021, який було подано при первісному зверненні до суду.

Розглянувши вказану заяву ОСОБА_1 , суд дійшов такого висновку.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2684,00 грн.

Позивачем заявлені пов`язані вимоги немайнового характеру, що випливають з незгоди позивача з діями та бездіяльністю відповідача, які, як зазначає позивач, було вчинено/допущено відповідачем при розгляді його заяви від 15.12.2021.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлено ставку судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн (2684,00 х 0,4 = 1073,60).

З наданих доказів судом встановлено, що розмір судового збору, який необхідно було сплатити позивачу за подання позовної заяви до суду становить 1073,60 грн, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача в сумі 28716,00 грн за 2022 рік.

Відповідно до визначення, наведеного у ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї.

Надані позивачем довідки не можуть свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема, для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід сім`ї тощо). Відомостей про середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача матеріали справи не містять. Позивачем не надано й документів на підтвердження тієї обставини, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, що могло б беззаперечно свідчити про його скрутне матеріальне становище та відсутність можливості сплатити судовий збір.

Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем не доведено наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання ним позовної заяви.

В ухвалі від 24.07.2023 судом було, зокрема, зазначено, що у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено і не додано до позовної заяви доказів на підтвердження позовних вимог та обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав відповідачем, зокрема, звернення до відповідача із заявою від 15.12.2021 вх. № 536. Доказів надіслання такої заяви позивачем адресату заяви засобами поштового зв`язку до позовної заяви також не додано.

У доданій до позовної заяви заяві про витребування доказів позивачем не зазначено заходи, яких він вжив для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строки звернення до суду з відповідними позовними заявами визначені з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї належить застосовувати відповідні правові наслідки, встановлені законом, у даному випадку статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною 6 статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У заяві про поновлення строку звернення до суду, доданій до первинно поданої позовної заяви, ОСОБА_1 зазначив, що 30.01.2023 подав позов, 14.06.2023 отримав ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі № 215/402/23 про повернення позову. Вважає, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з дня отримання ним вказаної ухвали 14.06.2023, тому, на думку позивача, строк звернення до суду ним не пропущено.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред`явив позовні вимоги щодо встановлення наявності компетенції (повноважень) відповідача вчинити певні дії за результатами розгляду його заяви від 15.12.2021 вх. № 536. Тобто строк для звернення до суду має обчислюватися з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів внаслідок дій (бездіяльності) відповідача.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів внаслідок дій або бездіяльності відповідача. Позивачем такі відомості не зазначено, як і поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду.

Судом не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Також суд зазначає, що переривання строку звернення до суду Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

У порядку усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 не подав обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, з доказами поважності причин пропуску відповідного строку.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Також суд зазначає, що позивачем не виконано ухвалу від 24.07.2023 в частині усунення недоліків позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду позовної заяви, в якій викласти свої вимоги щодо предмета спору, згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 160, ст. 161 КАС України та їх обґрунтування у відповідності до положень закону та із зазначенням і наданням доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав відповідачем, зокрема, доказів звернення до відповідача із заявою від 15.12.2021 вх. 536, або доказів на підтвердження обставин, у зв`язку з якими позивач не має можливості подати такі докази самостійно; копії виправленої позовної заяви та доданих до неї документів для направлення відповідачу.

Отже, недоліки позовної заяви станом на 17.10.2023 у повному обсязі не усунуто.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя В.В. Рянська