Справа № 160/9054/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/9054/23
Суддя І інстанції - Юрков Е.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року у справі №160/9054/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_5 оформлену листом від 17.03.2023 року №1735, у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловіка, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловіка, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років на період до 24.08.2025 року та видати документ про відстрочку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року у справі №160/9054/23 позовну заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована протиправністю відмови ІНФОРМАЦІЯ_5 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловіка, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Вказує на те, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, двоє з яких є біологічними, а третя - від першого шлюбу дружини. При цьому, батько цієї дитини участі в її отриманні не приймає, аліменти не сплачує. Вказана дитина проживає разом із позивачем.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_5 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 21.02.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; батьком є: ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 подав заяву від 15.03.2023 року про надання відстрочки, в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно абз.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До вказаної заяви позивачем було надано: копія посвідчення багатодітної сім`ї від 28.05.2019 р. серії НОМЕР_3 ; копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.02.2015 р., копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 03.10.2014 р., ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 від 10.10.2018р., ОСОБА_6 серії НОМЕР_6 від 06.09.2007 р.; копія акту про фактичне проживання № 127 від 16.02.2023 р., копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_7; копія розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа № 226/2811/13-ц, інформація про виконавче провадження від 15.03.2023р. № НОМЕР_7; копія довідки зі школи № 35 від 15.03.2023 р.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 17.03.2023 року № 1735 повідомлено позивача про відсутність підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. З посиланням на статті 260, 268 Сімейного кодексу України вказано, що ОСОБА_1 має право на участь у вихованні неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховуючи проживання однією сім`єю, однак обов`язок щодо її утримання може виникнути лише у випадку відсутності у неї матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їй належного утримання. Враховуючи, що неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має матір та батька, обов`язок щодо її утримання не може бути покладено на ОСОБА_1 , як вітчима.

Правомірність відмови ІНФОРМАЦІЯ_5 у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловіка, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженимЗаконом України від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів врегульовані Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон України 3543-XII).

Статтею 23 Закону №3543-XII встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до абз.4 ч. 1 ст.23№3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Дана норма містить головну умову, що виключає призов на військову службу під час мобілізації - перебування саме на утриманні жінки/чоловіка троє і більше дітей віком до 18 років.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.202015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; батьком є: ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

В свою чергу, відповідно до частини 2 та 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

За встановленими у справі обставинами вбачається, що батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 участі в отриманні доньки не приймає, має заборгованість зі сплати аліментів і на виконанні Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 226/2811/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частики всіх видів доходу відповідача щомісячно.

Разом з тим, наявність заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_5 не спростовує його обов`язок в утриманні своєї доньки ОСОБА_5 .

При цьому, доказів позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав на ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

За таких обставин твердження позивача про перебування на його утриманні ОСОБА_5 є помилковим.

Разом з тим, той факт, що родина позивача визнана багатодітною, не спростовує вищевикладених висновків суду, оскільки в силу положень ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

За наведеної правової норми, сім`я позивача є багатодітною, оскільки в ній подружжя (чоловік та жінка) перебувають у зареєстрованому шлюбі, разом проживають та виховують трьох дітей, у тому числі кожного з подружжя (дитина дружини від першого шлюбу).

Також довідка КЗ «Тернівський ліцей № 4 Тернівської міської ради Дніпропетровської області» № 35 від 15.03.2023 року не береться судом до уваги, оскільки така не підтверджує факт перебування ОСОБА_5 утриманні позивача.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано доказів перебування на його утриманні ОСОБА_5 , відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловіка, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, є правомірною.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року у справі №160/9054/23 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя С.М. Іванов