Справа № 120/5894/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 жовтня 2023 р. Справа № 120/5894/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Військової частини НОМЕР_1 про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії при обрахунку ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у період з 01.06.2022 по 06.01.2023 року.

- зобов`язання військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану з урахуванням додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у період з 01.06.2022 по 06.01.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за 2022 рік.

- зобов`язання військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2022 рік, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він був мобілізованим та відповідно до наказу від 03.03.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу.

01.06.2022 Позивач під час захисту Батьківщини та безпосереднього виконання бойових завдань отримав осколкове поранення. Первинно позивачу була надана перша медична допомога та здійснено хірургічну обробку рани. В подальшому позивача евакуйовано, де він з 05.06.2022 проходив стаціонарне та реабілітаційне лікування.

Позивач вказує, що перебуваючи на лікуванні з 01.06.2022 року по 06.01.2023, не отримував заробітну плату в повному обсязі, що підтверджується випискою із банку.

Наразі позивач перебуває в розпорядженні військової частини на службі, проте виплат за вищезазначені місяці під час лікування так і не отримав.

Такі дії позивач вважає протиправними, оскільки не виплата додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, порушує його право.

Також позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення" при обрахунку йому "грошової допомоги на оздоровлення за 2022, тому звертається до суду.

Ухвалою від 10.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

26.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач спростовує твердження позивача щодо не виплати йому додаткової винагороди. В підтвердження своїх доводів представник відповідача вказує на довідку №607 від 27.04.2023, виданою військовою частиною НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 , де зазначено про нараховані суми грошового забезпечення та додаткової винагороди виплаченої позивачу помісячно із зазначенням сум нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди, включаючи період з 01.06.2023 по 31.01.2023 року.

З приводу того, що військова частина НОМЕР_1 не врахувала до виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК з 01.06.2022 по 06.01.2023, то відповідач зазначає, що за вищевказаний період солдату ОСОБА_1 щомісячно виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн.

Також відповідач вказує, що рапорти позивача, після їх надходження до відповідача направлені із супровідними листами від 16.02.2023 №184 та від 20.02.2023 № 203 на розгляд вищому командуванню відповідно до встановленого порядку.

Щодо грошової допомоги на оздоровлення, то відповідач вказує, що нарахування такої допомоги для оздоровлення солдату ОСОБА_1 здійснювалося відповідно до п. 1 Розділу XXIII "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, в якому зазначено, що грошова допомога для оздоровлення військовослужбовцям виплачується один раз на рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідач також заперечує витрати на правову допомогу у заявленому розмірі 40 000грн, яку вважає не доведеною, подавши клопотання про зменшення витрат до 10 000грн, яку вважає доцільною та пропорційно предмету позову.

04.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача спростовує доводи відповідача та наводить мотиви їх відхилення.

18.07.2023 відповідачем подано заперечення, які відповідають змісту відзиву.

До заперечень відповідач подав довідку від 13.07.2023 №1348 про нараховані суми грошового забезпечення та додаткових винагород за період березня 2022 по березень 2023, витяг з розрахунково-платіжної відомості на виплату одноразової грошової допомоги за 2022 солдату ОСОБА_1 в розмірі 12 122,10грн.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 був мобілізованим та відповідно до наказу від 03.03.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу.

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2022 №31 солдата ОСОБА_1 зараховано на всі види забезпечення та призначено на посаду водія.

В період проходження служби позивач 01.06.2022 отримав осколкове поранення та у період з 01.06.2022 по 06.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також після тяжкого поранення за висновком ВЛК перебував у відпустці для реабілітації.

Зазначене підтверджується копіями первинної медичної картки від 01.06.2022, первинного епікризу, перевідного епікризу, довідки про обставини травми від 28.07.2022, довідки військово-лікарської комісії від 06.09.2022, виписки-епікризу із медичної картки хворого, консультативного висновку травматолога від 11.10.2022, довідки військово-лікарської комісії від 11.10.2022, консультативного висновку травматолога від 15.11.2022, виписного епікризу №11, довідки військово-лікарської комісії №22 від 06.12.2022 (а.с. 11-22).

У період проходження лікування позивач вказує, а відповідач не заперечує, що йому не виплачувалась в повному обсязі додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168, а також при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2022 не врахована щомісячна додаткова винагорода.

Позивач через свого представника подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у повному обсязі на підставі Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, враховуючи період лікування з 01.06.2022 по 06.01.2023.

Проте, Позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яке трапилось 01.06.2022, тому позивач через свого представника, звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з такого.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01 квітня 2022 року до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 01.06.2022 під час безпосереднього виконання бойових завдань отримав осколкове поранення в результаті артилерійського обстрілу. У період з 01.06.2022 по 06.01.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також після тяжкого поранення за висновком ВЛК перебував у відпустці для реабілітації.

Зазначене підтверджується копіями первинної медичної картки від 01.06.2022, первинного епікризу, перевідного епікризу, довідки про обставини травми від 28.07.2022, довідки військово-лікарської комісії від 06.09.2022, виписки-епікризу із медичної картки хворого, консультативного висновку травматолога від 11.10.2022, довідки військово-лікарської комісії від 11.10.2022, консультативного висновку травматолога від 15.11.2022, виписного епікризу №11, довідки військово-лікарської комісії №22 від 06.12.2022 (а.с. 11-22).

У період червня 2022 по січень 2023 позивачу додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168 виплачувалась у розмірі 30 000грн, що підтверджується довідкою №607 від 27.04.2023 року (а.с. 23).

Суд зазначає що, в контексті спірних правовідносин, постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Факт того, що позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою військово-лікарської комісії від 06.12.2022 №22 (а.с. 22), а відтак переіод перебування позивача на стаціонарному та реабілітаційному лікуванні з 01.06.2022 по 06.01.2023 має бути зарахований до періоду за який позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн. на місяць, а тому виплата такої винагороди у зменшеному розмірі до 30000,00 грн. не є правомірною.

Відтак, вимоги позивача щодо бездіяльності військової частини НОМЕР_1 про не врахування виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії при обрахунку ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у період з 01.06.2022 по 06.01.2023 року є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З метою захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 01.06.2022 по 06.01.2023 року.

Стосовно вимоги позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за 2022 рік, то суд зазначає таке.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п. 1 Розділу XXIII Порядку №260, грошова допомога для оздоровлення військовослужбовцям виплачується, один раз на рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно із витягом з розрахунково-платіжної відомості на виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, позивачу виплачені кошти у розмірі 12 122,10 грн, що відповідає нарахованому місячному грошовому забезпеченню позивача у 2022.

Натомість, відповідно до довідки про нараховані суми та додаткових винагород від 13.07.2023, направленої відповідачем до суду разом із запереченнями, до складу грошового забезпечення позивача за період з березня 2022 по грудень 2022 входить грошове забезпечення, додаткова винагорода, згідно із ПКМУ №168 у розмірі 30 000грн, індексація грошового забезпечення за 2022.

Відтак не включення при обрахунку грошової допомоги для оздоровлення за 2022 додаткової винагороди є протиправним, оскільки, як зазначено вище, до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять, окрім основних видів, щомісячні додаткові види грошового забезпечення.

У спірному випадку додаткова винагорода не є одноразовою виплатою, так як вона позивачу виплачувалась з березня 2022 по грудень 2022, що підтверджується відповідними доказами. При цьому, така винагорода виплачується на період воєнного стану, що також виключає її одноразовість.

З огляду на вищевикладене, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", у справі "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, між позивачем та адвокатським бюро "Красіловський&партнери" укладено Договір про надання правової допомоги №29-11-1 від 29.11.2022 за умовами якого предметом договору вказано, що адвокатське бюро в особі керуючого адвоката Красіловського В.О. на стадії досудового та судового врегулювання адміністративного спору з питань додаткової виплати в результаті реабілітації та лікування отриманої під час захисту Батьківщини та разової виплати.

Ціна даного договору визначається вартістю правової допомог, наданої адвокатським бюро в особі Керуючого за цим Договором (п. 3.1).

Вартість правової допомоги в рамках даного Договору встановлюється в сумі 40500грн та надсилається шляхом грошового переказу за надання правової допомоги на банківський рахунок, що вказаний у реквізитах Керуючого (п 3.2).

Відповідно до розрахунку понесених судових витрат, затверджених Керуючим, визначено зміст витраченого часу та кількість годин, що складає 40 год 30 хвилин. (а.с.26-27).

Разом з тим, суд зазначає, що витрачений час на написання рапортів, що вказано під порядковим номером 5, 7, 9, становить 5 годин, не підтверджений відповідними доказами. В матеріалах справи міститься єдиний рапорт від 17.02.2023, а не три, як зазначено в розрахунку понесених судових витрат.

Також відповідно до розрахунку понесених судових витрат вказано на зміст витраченого часу під порядковими номерами 6, 8, 10, у кількості 9 годин, на зворотній зв`язок по рапорту про перерахунок виплат ОСОБА_1 , що не підтверджено відповідними доказами.

Також суд погоджується з доводами відповідача, що такий вид витраченого часу у кількості 2 год. на опитування адвокатом співслужбовців на рахунок отриманої травми, що вказано у розрахунку, не відповідає наявним у справі доказам, оскільки пояснення старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 надавались командиру військової частини НОМЕР_1 , а не адвокату.

Окремо суд зауважує, що оплата за умовами Договору в сумі 40500грн надсилається шляхом грошового переказу за надання правової допомоги на банківський рахунок, що вказаний у реквізитах Керуючого (п 3.2), однак доказів оплати до суду не надано.

Таким чином понесені витрати Позивачем на правничу допомогу в розмірі 40500грн не підтверджуються матеріалами справи.

З приводу того, що в Договорі сума гонорару зазначена у розмірі 40500грн, то попри волю сторін договору визначити розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги та встановлювати її фактичність (постанова КЦС ВС від 31.08.2023 справа №824/20/23).

При цьому, договір, це лише намір сторін, а його фактичним виконанням є Акт виконаних робіт за підписом обох сторін, на відміну від розрахунку, який підписаний одноособово, а також оплата, яка за умовами Договору, здійснюється як переказ на банківський рахунок.

З огляду на вищевикладене, суд вважає не підтвердженими заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу документально, а отже відсутні підстави для їх відшкодування.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії при обрахунку ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у період з 01.06.2022 по 06.01.2023 року.

Зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з урахуванням додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини через перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у період з 01.06.2022 по 06.01.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за 2022 рік.

Зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за 2022 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з відрахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна