Справа № 280/300/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
19 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 280/300/23
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, викладеного у листі від 29.06.2022 № 859/с про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 ;
- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 15 000 000 грн. як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .
Позовна заява мотивована тим, що позивач є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Про загибель батька було повідомлено Запорізьким районним РТЦК та СП, де від неї було прийнято документи для оформлення виплати одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Зазначено, що позивач являється єдиною особою, яка входить до кола осіб, що мають право на отримання такої допомоги. За результатами розгляду поданих нею документів для отримання вказаної грошової допомоги Запорізький обласний РТЦК та СП надало відповідь від 29.06.2022, якою відмовило у направленні документів до Департаменту соціального забезпечення МО України для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивачу виповнилося 27 років. Стверджуючи про протиправність такої відмови, позивач вказує на те, що вона проживала разом зі своїм батьком за однією адресою зі свого народження, а після розлучення батьків позивач залишилася проживати разом з батьком,що підтверджується Актом підтвердження фактичного проживання із померлим від 24.10.2022, засвідченого головою ОСББ «Дегтярьова 12». Хоча відповідно до паспортних даних позивача, адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте за цією адресою вона не проживала, що підтверджується довідкою голови ОСББ «Академіка Олександрова, 17». Крім того, вказані обставини можуть підтвердити свідки, а саме сусіди за місцем фактичного проживання. Також позивач стверджує, що вела спільний побут з батьком, в них був спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. Враховуючи ту обставину, що позивач являється членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , вона має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька у розмірі 15000000 грн., натомість відповідач 1 незаконно відмовив їй у призначенні та виплаті даної грошової допомоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою особою, а отже на період спірних правовідносин згідно Сімейного кодексу України не має правового статусу дитини. Таким чином, факт доведення сумісного проживання не змінить того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою особою та не має правового статусу дитини, а відповідно не має право на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого батька.

В апеляційній скарзі представник позивача посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ту обставину, що вона вела спільний побут зі своїм батьком, оскільки постійно з ним проживала з моменту свого народження і до моменту його загиблі, вони були пов`язані спільним побутом та обов`язкам, був спільний сімейний бюджет. Проте суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема підстави позову, оскільки у спірних правовідносинах має значення факт спільного проживання позивача з батьком як членів сім`ї, а також суд неправильно застосував норми матеріального права.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до матеріалів справи, з метою отримання одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця позивач 22.06.2022 зверталася до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька під час виконання військового обов`язку. Листом від 29.06.2022 № 859/с відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «»Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно зі статтею 30 цього Закону утриманцями вважаються діти, які не досягли 18 років, або студенти, які навчаються за денною формою навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Зазначено, що за результатами розгляду поданих документів встановлено, що підстав для направлення документів до Департаменту соціального забезпечення МО України щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги немає, оскільки позивачу виповнилося 27 років.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, звернулася до суду вказуючи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї загиблого військовослужбовця.

У розумінні статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначається коло членів сім`ї та батьків загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Таким чином, зважаючи на предмет та підстави позову у цій справі необхідно встановити факт проживання однією сім`єю позивача з її батьком ОСОБА_2 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.09.2023 справу №560/17953/21 за позовом особи до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Вказана ухвала мотивована необхідністю відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц щодо неналежності спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги, до цивільної юрисдикції.

Верховним Судом зазначено, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу особи із загиблим (померлим) військовослужбовцем, в тому числі, якщо його встановлення є необхідним для подальшого звернення заявника до відповідних органів за призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні.

При цьому, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу передує зверненню до відповідних органів за призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця, проте після встановлення цього факту та звернення за допомогою, публічно-правовий спір може виникнути тільки в разі відмови суб`єкта владних повноважень у призначенні одноразової грошової допомоги.

Тому стверджувати про те, що на етапі встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу вже виник публічно-правовий спір між позивачем та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення одноразової грошової допомоги, є помилковим.

З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має розглядатися за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, а тому висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц щодо підсудності таких спорів адміністративному суду, є помилковими.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 236 КАС України визначено, що суд має право зупинити провадження у справи у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 10 ст. 120 КАС України зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України, а також те, що формування Великою Палатою Верховного Суду правової позиції під час розгляду справи №560/17953/21 може безпосередньо впливати на результати розгляду цієї справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №560/17953/21.

Керуючись ст. 236, 241-245 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження у справі №280/300/23 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №560/17953/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров