Справа № 300/4481/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" жовтня 2023 р. справа № 300/4481/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Шевченко Наталія Павлівна (далі - представник позивачки) звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 (далі позивачка) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), в якому просить:
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.05.2023 - дня звернення за призначенним пенсії, з урахуванням до стажу роботи за Списком №1 періодів з 30.12.2008 по 20.12.2009, з 26.12.2019 по 06.01.2020, з 25.04.2022 по 26.04.2022.
В обгрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає, що ОСОБА_1 має пільговий стаж роботи за Списком № 1 відповідно до уточнюючої довідки про період роботи, що враховується до пільгового стажу та підрахунку позивачки- 23 роки, 6 місяців та досягла 45 років, відтак набула право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в зв`язку із чим звернулась із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак за наслідками розгляду її заяви відповідачем-2 відмовлено у призначенні позивачці такої пенсії з підстав недосягнення нею встановленого Законом віку (50 років). Представник позивачки з урахуванням приписів рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 вважає таку відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною. Також, на думку представника позивачки, відповідачем-2 визнано пільговий стаж - 22 роки, 2 місяці, 28 днів та не враховано ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди з 30.12.2008 по 20.12.2009, з 26.12.2019 по 06.01.2020, з 25.04.2022 по 26.04.2022, що сукупно становить 1 рік 2 дні. На думку представника позивачки, вказані періоди (з 30.12.2008 по 20.12.2009) не зараховано з підстав перерви у проведенні чергової атестації робочих місць, з 26.12.2019 по 06.01.2020 та з 25.04.2022 по 26.04.2022 - через наявність відпусток без збереження заробітної плати. Проте, така позиція відповідача -2 є хибною, оскільки попередню атестацію було продовжено на один рік, а у відпустці без збереження заробітної плати ОСОБА_1 перебувала всього 14 кадендарних дні, що не можуть бути виключені, позаяк складають менше 30 календарних днв у рік. Просить позов задовольнити
Ухвалою суду від 17.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
07.08.2023 від відповідача-1 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивачка набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення необхідного віку.. Відтак підстави для призначення їй пенсії на пільгових умовах, на переконання відповідача -1 відсутні. Крім того, зазначено, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" фактично передано у сферу дії Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років та одночасно припинено у цій частині застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вважає, що оспорюваним рішенням відповідач-2 не порушив права та інтереси позивачки стосовно зарахування до пільгового стажу періодів з 30.12.2008 по 20.12.2009, з 26.12.2019 по 06.01.2020, з 25.04.2022 по 26.04.2022, за захистом яких вона звернулась. Відповідач - 2 не приймав рішення про відмову у зарахуванні стажу, тобто ОСОБА_1 заявлено до захисту права у майбутньому. ПРи винесенні рішення до стажу роботи зараховані всі періоди відповідно до поданих документів згідно з нормами чинного законодавства. У відзиві також вказує, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву щодо переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, а не зобов`язання призначити таку пенсію.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.
Ухвалою суду від 23.08.2023 вирішено перейти до розгляду справи № 300/4481/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 06.09.2023.
Відповідно до ухвали суду від 06.09.2023 підготовче провадження закрито. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.09.2023.
Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з`явились. Серед матеріалів справи наявні клопотання від представників позивачки та відповідача-1 про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.
Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 194 КАС України). Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст. 205 КАС України).
На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне розглянути дану справу в порядку письмового провадження за правилами загального провадження, на підставі наявних у суду матеріалів, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
У період з 06.10.2023 по 13.10.2023 головуючий суддя у справі перебував у відпустці.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 (а.с. 13) з 10.11.1999 по теперішній час працює апаратником підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції виробництва пірогенного двоокису кремнію (білої сажі) на ДП "Калуський дослідно-експериментальний завод» ІХП НАН України", про що свідчать записи в її трудовій книжці (а.с.16-17).
Як встановлено судом, 16.05.2023, при досягненні 45 років 06 місяців, позивачка звернулась до відділу обслуговування громадян (сервісного центру м.Калуш) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивачкою було подано трудову книжку та інші документи про особливо шкідливі умови праці, а саме: уточнюючу довідку ДП «Калуський дослідно-експериментальний завод» №8 від 11.05.2023, накази про проведення атестації робочих місць по «Калуському дослідно експериментальному заводі» №66 від 24.09.1999, №68 від 30.12.2003 , №85 від 22.12.2008, №72 від 21.12.2009 , №65 від 17.12.2014, №65 від 16.12.2019 , додатки до наказу №85 від 22.12.2008 , додаток до наказу №72 від 21.12.2009 , додаток до наказу №46 від 03.08.2016, додаток до наказу №65 від 16.12.2019;висновки Державної експертизи умов праці №224 від 20.12.1999, № 1286 від 18.03.2004 , №4426 від 29.12.2008, №30 від 22.01.2010, №2099/2 від 20.02.2015, лист Управління Держпраці в Івано-Франківській області №06-13/15-10/196 від 11.01.2020.
Зауважено, що робітники користуються правом на пільгову пенсію за умови підтвердження атестації робочих місць на підприємстві.
Зазначено також, що страховий стаж позивачки становить 45 років, 02 місяці, 05 днів, пільговий стаж за Списком №1 - 22 роки, 02 місяці, 28 днів. Прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із тим, що позивачка не досягла встановленого віку.
Вважаючи вказану відмову протиправною, представник позивачки в її інтересах звернулась до суду з цим позовом.
Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на черпень 1974 року набували право на пенсію по досягненню 49 років 6 місяців.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII набув чинності з 01.04.2015.
Відповідно до п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Отже, після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнений, зокрема, ст. 114, згідно з ч. 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII у новій редакції викладений п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.
Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII".
Пунктом 1 резолютивної частини цього Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з п. 3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …".
Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд зазначає, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.
Стосовно позивачки правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та недосягнення віку за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.
При цьому, суд звертає увагу на те, що у Рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом N 213-VIII вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом N 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Вирішуючи спір, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.
Суд також зазначає, що обрані пенсійним фондом у спірному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).
У спірних правовідносинах до застосування належать саме норми Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-IV.
За вказаних обставин, відмова відповідача в призначенні позивачці пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, є протиправною.
Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.
Відтак, з огляду на підстави відмови у призначенні спірної пенсії, та за такого правового врегулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за поданою нею заявою.
З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача -1 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 16.05.2023 - дня звернення за призначенним пенсії, з урахуванням до стажу роботи за Списком №1 періодів з 30.12.2008 по 20.12.2009, з 26.12.2019 по 06.01.2020, з 25.04.2022 по 26.04.2022., суд зазначає таке.
Разом з тим, відповідно до відомостей форми РС-право "Стаж для розрахунку права. Алгоритм розрахунку:пенсія за віком" (додаток до рішення) стаж роботи позивачки за Списком № 1 пенсійним органом обчислено, як 22 роки, 02 місяці, 28 днів. Періоди роботи з 30.12.2008 по 20.12.2009, з 26.12.2019 по 06.01.2020, з 25.04.2022 по 26.04.2022 не враховано у пільговий стаж за Списком № 1.
При цьому, за відомостями, зазначеними в уточнюючій довідці ДП «Калуський дослідно-експериментальний завод» №8 від 11.05.2023, яка надавалась до пенсійного органу, сукупний стаж за Списком № 1 складає 23 роки 06 місяців 00 днів. Підстава для видачі довідки: наказ №118-к від 05.11.1999, наказ№10-к від 28.01.2000, наказ№11-к від 02.02.2000, наказ№42-к від 06.05.2000, матеріали атестації робочих місць, особова картка, особисті рахунки.
У пунктах 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Суд зазначає, що відповідачами не доведено, що ОСОБА_1 переводилася на роботу з легшими умовами праці. Наявні у справі копії трудової книжки та довідки ДП «Калуський дослідно-експериментальний завод» №8 від 11.05.2023 свідчать про роботу позивачки на посаді, яка передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 (розділ VIII, підрозділ 1, код КП 8154).
Як вбачається з наказу ДП «Калуський дослідно-експериментальний завод» від 22.12.2008 №85, підприємством було продовжено на рік дію попередньої атестації робочих місць згідно із наказом №68 від 30.12.2003 по ДП «Калуський дослідно- експериментальний завод» та затверджено перелік професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, серед яких і апаратник сировини і відпуску готової продукції виробництва пірогенного двоокису кремнію «Асилу» (білої сажі) - Список №1 (згідно з додатком №2 до наказу).
За приписами 4.2. Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
Відтак, на період роботи позивачки з 30.12.2008 по 20.12.2009 розповсюджується дія наказу ДП «Калуський дослідно-експериментальний завод» №68 від 30.12.2003.
Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця або було проведено її з порушенням, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1 чи №2, відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Стосовно невключення до стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 26.12.2019 по 06.01.2020 (12 календарних днів відпустки без збереження заробітної плати на підставі Закону України "Про відпустки")) та з 25.04.2022 по 26.04.2022 (2 календарні дні відпустки без збереження заробітної плати на підставі Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану"), про що зазначено у довідці ДП «Калуський дослідно-експериментальний завод» №8 від 11.05.2023, суд зазначає таке.
Згідно із пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Водночас серед матеріалів справи відсутні докази того, що відпустка без збереження заробітної плати, зокрема, за період з 26.12.2019 по 06.01.2020 були пов`язана з виробничою необхідністю.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачка досягла достатнього віку 45 років 6 місяців (на дату звернення до ПФУ) та має необхідний стаж, включаючи пільговий, що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2, відповідачі є територіальними органами Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.
Отже, питання призначення і виплати пенсій належить до виключної компетенції пенсійного органу.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.80 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.
Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У постанові від 05.09.2018 р. у справі № 826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 2340/2921/18.
Як вище зазначалось судом, право на пенсію за віком на пільгових умовах набувають жінки за наявності відповідних критеріїв, передбачених ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII, зокрема після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Суд зазначає, що наявність та відповідність сукупності всіх необхідних критеріїв для призначення пенсії на пільгових умовах належить до виключної компетенції пенсійного органу.
Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов належить задовольнити частково.
Згідно частин 1,3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов належить задовольнити частково, а позивачем понесено судові витрати з сплати судового збору у сумі 1073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.07.2023, наявною у матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення частини понесених позивачкою судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача -2, яким винесено неправомірне рішення, на користь ОСОБА_1 у сумі 536,80 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.