Справа № 480/11872/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Соп`яненко О.В.

20 жовтня 2023 р. Справа № 480/11872/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:

16.11.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову Сумської міської ради в особі Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" від імені якого діє головний спеціаліст Пономарчук С.В. у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 виданий 14.03.2015 Ковпаківським РВ у м. Суми УДМС України в Сумській області; РНОКПП НОМЕР_2 ) відображену в заяві ОСОБА_1 про зняття з реєстрації міста проживання від 28.10.2021 (прийнятої адміністратором відділу адміністративних послуг управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми", ОСОБА_2 );

- зобов`язати Сумську міську раду в особі Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 );

- визнати протиправною та скасувати відмову Сумської міської ради в особі Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" від імені якого діє головний спеціаліст Пономарчук С.В., у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відображену в Заяві ОСОБА_1 про зняття з реєстрації міста проживання від 28.10.2021 (прийнятої адміністратором відділу адміністративних послуг управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми", ОСОБА_2 );

- зобов`язати Сумську міську раду в особі Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги мотивував тим, що 28.10.2021 він звернувся до відповідача із заявою про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із тим, що мати позивача вирішила продати квартиру за вищезазначеною адресою. Також, 28.10.2021 ним була подана заява відповідачу про реєстрацію місця проживання як власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

28.10.2021 головний спеціаліст Відділу реєстрації місця проживання управління "ЦНАП у м. Суми" відмовив позивачу у задоволенні заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Також, 28.10.2021 головний спеціаліст Відділу реєстрації місця проживання управління "ЦНАП у м. Суми" відмовив позивачу у задоволенні заяви про реєстрацію місця проживання у зв`язку з відсутністю згоди іпотекодержателя на реєстрацію заявника. Позивач вважає такі відмови протиправними.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що 28.10.2021 позивачу відмовлено в задоволенні оскаржуваних заяв відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Правил реєстрації місця проживання" від 27.05.2020 № 481 про що зроблено відповідні записи в поданих заявах та відповідно до пп. 6 п. 1 ст. 5 Закону України "Про адміністративні послуги" надано перелік підстав для відмови. Зазначає, що станом на час подання заяви про зняття/реєстрацію місця проживання позивачем, а саме 28.10.2021, у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для відповідного іпотекодержателя або довірчого власника, яка не була подана згідно п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил реєстрації місця проживання" позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2022 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Судовим рішенням визнано протиправною та скасовано відмову Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , відображену у заяві ОСОБА_1 про зняття з реєстрації місця проживання від 28.10.2021.

Визнано протиправною та скасовано відмову Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , відображену у заяві ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання від 28.10.2021.

Відділ реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.10.2021 про зняття з реєстрації місця проживання та заяву ОСОБА_1 від 28.10.202 про реєстрацію місця проживання від 28.10.2021 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

За рахунок бюджетних асигнувань управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 1816.00 грн.

Судове рішення вмотивовано тим, що відповідачем відмовлено у задоволенні заяв позивача про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію без додержання вимог Закону України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та Правил реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2016 №207, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування відмови Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та відмови Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також суд зазначив, що оскільки відповідачем при відмові позивачу у знятті з реєстрації місця проживання та реєстрації місця проживання не було дотримано вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви позивача.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції при ухвалі рішення порушено норми постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Правил реєстрації місця проживання» від 27.05.2020 № 481, що діяли на момент подання заяви, та передбачали, що у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково до заяви подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Також зазначає, що з 07.02.2022 вступила в дію постанова Кабінету міністрів України за № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» згідно з п. 38 якої у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Таким чином, з набуттям чинності даної постанови відповідно до п. 87 орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання). Що в свою чергу буде відмовою при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 .

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 .

28.10.2021 позивач звернувся до Відділу реєстрації місця проживання управління "ЦНАП у м. Суми" із заявою про зняття з реєстрації місця проживання у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2 .

Також 28.10.2021 позивач звернувся до Відділу реєстрації місця проживання управління "ЦНАП у м. Суми" із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 281730597 від 28.10.2021, вказана вище квартира (яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) передана в іпотеку ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі договору іпотеки № 2375 від 12.10.2005. Іпотекодавцем зазначений: ОСОБА_1 .

28.10.2021 у знятті з реєстрації місця проживання позивачу відмовлено.

Також 28.10.2021 у реєстрації місця проживання позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю згоди іпотекодержателя на реєстрацію заявника.

Не погодившись із вищезазначеними відмовами у задоволенні заяв, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 №1382-IV (далі по тексту - Закон України від 11.12.2003 №1382-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до ст. 6 Закону України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із заявами), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Згідно ст. 7 Закону України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Відповідно до ст. 9-1 Закону України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;

у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;

для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначають Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2016 №207 (далі - Правила).

Згідно із пунктом 26 Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила - № 207), визначений перелік документів, які подає особа або її представник для реєстрації місця проживання.

Так, згідно з цим пунктом Правил, зокрема, у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Відповідно до п.11 Правил № 207 орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала необхідних документів або інформації;

- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

- звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

В ході розгляду справи встановлено, що фактичною підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій стало ненадання письмової згоди іпотекодержателя на реєстрацію позивача за вказаною адресою у зв`язку із знаходження цього житла в іпотеці.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами і підтверджені матеріалами справи.

Разом з тим, приймаючи таке рішення, відповідачем не враховано наступне.

27.05.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про внесення змін до Правил реєстрації місця проживання» № 481, відповідно до якої до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання, та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» внесено зміни.

А саме, п. 18 після абзацу 15 доповнено новим абзацом такого змісту: "У разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника".

Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі № 640/14809/20 (яка на час розгляду справи не скасована і не змінена) скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2021 та ухвалено нове судове рішення, яким визнано незаконною та скасовано постанову Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до правил реєстрації місця проживання" від 27.05.2020 № 481.

Відповідно до ч.1 ст.328 КАС України, яка регламентує порядок набрання судовими рішеннями суду апеляційної інстанції законної сили, передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Так, при розгляді справи № 640/14809/20 колегією суддів апеляційної інстанції зазначено таке: «Відповідно до частин 1, 2 статті 49 Закону 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Аналізуючи постанову Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до правил реєстрації місця проживання" від 27.05.2020 № 481 колегія суддів приходить до висновку, що механізм, який встановлений оскаржуваною Постановою, ускладнює правила підтвердження реєстрації особи у житлі, яке перебуває в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань, адже він передбачає наявність додаткового документу для реєстрації особи в житлі, яка перебуває в іпотеці, довірчій власності та згоду іпотекодержателя житла на реєстрацію.

Таким чином, виходячи з того, що оскільки станом на момент звернення (28.10.2021) позивача до відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради із відповідною заявою та на момент відмови відповідача (28.10.2021) у реєстрації, вищевказане положення Правил реєстрації місця проживання було скасовано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення відповідача про відмову у знятті з реєстрації взагалі не містить підстав відмови. У рішення відповідач лише зазначає : «Відмовлено в одночасній реєстрації місця проживання».

У оскаржуваних відмовах відповідача відсутні будь які посилання на норми Закону, якими керувався відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради під час прийняття рішень про відмову в знятті та реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем відмовлено у задоволенні заяв позивача про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію без додержання вимог Закону України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та Правил реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування відмови Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та відмови Відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на п. 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, який діє на даний час і відповідно до якого орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання), що в свою чергу буде відмовою при повторному розгляді заяви позивача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за відсутністю у особи обов`язку додатково подавати письмову згоду відповідного іпотекодержателя або довірчого власника, є логічним висновок про відсутність підстав, встановлених п.п. 1 п. 87 Порядку № 265, для відмови в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

При цьому, що до спірних правовідносин повинні застосуватись норми Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання, та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», які діяли на час виникнення спірних правовідносин і нормами, якого керувався відповідач під час прийняття оскаржуваних рішень.

Суд не може під час прийняття судового рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо виникнуть у майбутньому.

Підстав для скасування судового рішення в частині відмови у задоволені вимог ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Апеляційна скарга не вмотивована та не містить доводів щодо неправомірності рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову стосовно зобов`язання відповідача зняти його з реєстрації місця проживання та зареєструвати його місце проживання.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова