Справа № 380/17246/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 рокусправа № 380/17246/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (протокол № 1-23 від 07.02.2023) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язати Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язати Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України подані до Міністерства юстиції України рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з усіма необхідними документами для вирішення питання щодо виділення Міністерством юстиції України бюджетних коштів для такої виплати.

Ухвалою від 08.08.2023 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 18.10.2023 суд відмовив у залученні Міністерства юстиції України до участі у справі як третьої особи.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України та ДКВС України з 04.05.1994 по 31.12.2007. Останнім місцем його праці була Держівська виправна колонія № 110, в якій останній працював на посаді фельдшера медичної частини, маючи звання старшого прапорщика внутрішньої служби. 06.12.2022 ОСОБА_1 оглядався обласною МСЕК № 1 та був визнаний інвалідом III (третьої) групи з приводу захворювання, так, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 45%. Таким чином, інвалідність ОСОБА_1 настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження останнім служби в органах внутрішніх справ. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Проте, у задоволенні заяви та виплаті допомоги позивачу відмовили. Позивач вважає вказані дії протиправним.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. У зазначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав.

Неподання відповідачем у строк встановлений судом відзиву на позов кваліфікується судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 159 КАС України як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Позивач проходив службу в органах МВС України та ДКВС України.

Під час огляду 30.11.2022 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК від 06.12.2022 Серії 12ААА № 728373 та випискою з акта огляду № 728373.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 45 % через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв`язку із отриманням ІII групи інвалідності, позивач звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із заявою (рапортом) про призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу № 1-23 від 07.02.2023 "Комісія Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового та начальницького складу розглянула матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які надійшли на нашу адресу з державної установи «Держівська виправна колонія (№110)».

Виступив ОСОБА_3 , який доповів, що в ході вивчення наказу № 59 о/с від 24 грудня 2007 року УДДУПВП у Львівській області про внесення змін до наказу №56о/с від 03.12.2007 щодо звільнення ОСОБА_1 , стало відомо, що наказ № 59о/с виданий із порушенням, а саме підставою для видачі такого наказу, стало свідоцтво про хворобу ВЛК ГУМВСУ у Львівській області від 27.12.2007 № 325, (датоване пізніше дати реєстрації наказу).

Враховуючи викладене, Комісія вирішила:

2. Відмовити у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівнику міліції ОСОБА_4 та повернути матеріали в установу без виконання."

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про міліцію» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 № 850(далі - Порядок 850).

Пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.

Відповідно до абз. 2 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Абзацом 3 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Підпункт 2 пункту 3 Порядку № 850 передбачає, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності І групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Відповідно до п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, та висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено судом, у зв`язку із отриманням ІII групи інвалідності, позивач звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із заявою (рапортом) про призначення одноразової грошової допомоги.

Однак, відповідно до витягу з протоколу № 1-23 Комісія вирішила відмовити у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівнику міліції ОСОБА_4 та повернути матеріали в установу без виконання.

Разом з тим, відповідно до п. 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Отже, передумовою отримання особою одноразової грошової допомоги є звернення до уповноваженого органу, в цьому випадку Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати грошової допомоги, який направляється Міністерству юстиції України для прийняття відповідного рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги.

Тобто, на Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України покладено обов`язок направити до Міністерства юстиції України висновок та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства юстиції України віднесено прийняття відповідного рішення.

Таким чином, компетентним органом з прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є Міністерство юстиції України, яким питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у встановленому законодавцем порядку не вирішувалося.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 19.09.2018 у справі № 530/1280/17, від 03.10.2018 у справі № 361/7249/17 та постанові від 12.07.2019 року у справі № 554/5405/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідач у справі відповідно до положень Порядку 850 (пункт 8) має подати Міністерству юстиції України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, та висновок щодо виплати грошової допомоги.

Отже, відповідач у будь-якому випадку повинен скласти висновок, при цьому, суд звертає увагу, що висновок щодо виплати грошової допомоги може бути як позитивним (про наявність підстав для виплати), так і негативним (про відсутність підстав для виплати).

Порядок 850 не визначає випадків, коли у складенні висновку може бути відмовлено, чи випадків коли може бути відмовлено у направленні документів до Міністерства юстиції України.

З урахуванням наведеного відповідач, відмовляючи у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівнику міліції ОСОБА_4 та повертаючи матеріали в установу без виконання, замість складення висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги, в якому й викласти обґрунтовано свої судження та рекомендації, з подальшим направленням його до Міністерства юстиції України, діяв не у межах і не у спосіб, визначений Порядком № 850.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України оформлене протоколом від 07.02.2023 № 1-2 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку, та висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відповідно у подальшому, Міністерство юстиції України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги.

Тому, з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та зобов`язання відповідача подати до Міністерства юстиції України рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з усіма необхідними документами для вирішення питання щодо виділення Міністерством юстиції України бюджетних коштів для такої виплати слід відмовити.

Натомість суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суттю якого на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто в даному випадку відповідач повинен був після отримання заяви (рапорт) з відповідними додатками від позивача, протягом 15-ти днів направити таку заяву з додатками та висновок щодо виплати грошової допомоги, однак такі дії вчинені не були.

З огляду на викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача скласти та направити до Міністерства юстиції України висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІII групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (вул. Архипенка,1, м. Львів, 79005, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України оформлене протоколом від 07.02.2023 № 1-2 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

3. Зобов`язати Західне міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України скласти та направити до Міністерства юстиції України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням IIІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1073,60 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 18.10.2023.

Суддя Кедик М.В.