Справа № 400/2565/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/2565/19

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

повний текст судового рішення

складено 10.05.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року по справі за позовом Фермерського господарства «Агро-1» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року Фермерське господарство «Агро-1» (надалі позивач, Господарство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області, правонаступником якого є Головного управління ДПС у Миколаївській області (надалі відповідач, ГУ ДПС), в якому просило визнати протиправним та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення від 16.05.2019 року:

- №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на 15 968,94 грн, з яких 12 775,15 грн. за податковими зобов`язаннями та 3193,79 грн. за штрафними санкціями;

- №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання» на загальну суму 3193,79 грн., з яких 2555,03 грн. за податковими зобов`язаннями та 638,76 грн. за штрафними санкціями.

Викладене в позовній заяві обґрунтування позовних вимог зводиться до того, що відповідач неправомірно виніс спірні повідомлення-рішення, оскільки вони ґрунтуються на безпідставних висновках податкового органу про неправильне зазначення позивачем у митній декларації певного коду УКТ ЗЕД щодо імпортованого товару.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 23.08.2017 року Господарство подало до митного органу митну декларацію №UA100110/2017/102502 (арк.68-71), в якій, серед іншого, зазначило інформацію про товар, що імпортується:

«Розкидач органічних добрив, навісний, несамохідний, обладнаний розподільнім відцентровим диском. Призначений для обробки ґрунту у сільському господарстві. Приводиться в дію від центрального приводу трактора в комплекті з карданно-телескопічним валом: Розкидач органічних добрив VASCHIERI модель L-35 серійний номер : 1533, - 1 шт. Не містять у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі. Країна виробництва ІТ Торговельна марка VASCHIERI Виробник PAKROL».

Господарство у декларації вказало: код товару згідно з УКТЗЕД ; митна вартість (основа для нарахування митних платежів) 255 502,92 грн.; ставка ввізного мита 0%; сума ПДВ (20%) 51100,59 грн..

У митній декларації країни відправлення (арк.64) код товару 000000.

Згідно з чинним на момент подання позивачем митної декларації Митним тарифом України (встановлений Законом України від 19.09.2013 № 584-VII «Про Митний тариф України», далі Закон №584), ставка ввізного мита для товарів з кодом згідно УКТ ЗЕД 8432 40 90 00 0%.

З 15.04.2019 року по 19.04.2019 року посадові особи Управління, з посиланням на пункт 1 частини другої статті 351 Митного кодексу України, провели документальну невиїзну перевірку Господарства з питань державної митної справи в частині правильності класифікації товару «Розкидачі органічних добрив», результати якої оформили актом від 24.04.2019 року №580/14-29-14-11/24058599 (далі Акт, арк.17-28).

В Акті посадові особи Управління, з посиланням на класифікаційне рішення Київської міської митниці ДФС від 13.03.2019 року №КТ-UA-2019 стосовно подібного товару, Основні правила інтерпретації УКТЗЕД (частина Митного тарифу України, далі ОПІ), затверджені наказом ДФС України від 09.06.2015 року №401 Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі Пояснення), лист Секретаріату Всесвітньої митної організації від 11.01.2019 року №18NL0282-YN, наявної в мережі Інтернет відповідної технічної інформації щодо характерних особливостей товару, зазначили, що товар «розкидач органічних добрив» мав класифікуватися у товарній підкатегорії згідно з УКТЗЕД, зі ставкою ввізного мита 10%.

Згідно з висновками Акту Господарство порушило статтю 69 Митного кодексу України, Закон №584, правила 1, 6 ОПІ «… щодо невірної класифікації товарів …», що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита, а також пункт 187.8 статті 187 та пункт 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання з ПДВ. У додатку №2 до Акту (Розрахунок податкових зобов`язань ФГ «Агро-1» (код за ), які виникли через неправильне декларування коду товару згідно з УКТ ЗЕД, далі Розрахунок податкових зобов`язань, арк.28) Управління вказало, що позивач під час декларування мав сплатити 25550,30 грн. ввізного мита (10%) та 56210,65 грн. ПДВ ((255502,95 грн. + 25550,30 грн.) х 20%).

За результатами розгляду заперечень Господарства на Акт (арк.29-35, 66) Управління внесло зміни до Розрахунку податкових зобов`язань. Відповідно до цих змін (арк.44), позивач під час декларування мав сплатити 12775,15 грн. ввізного мита (5% від суми 255502,95 грн.) та 53655,62 грн. ПДВ ((255502,95 грн. + 12755,15 грн.) х 20%).

Податковим повідомленням-рішенням від 16.05.2019 року №1 (арк.45-46) Управління, з посиланням на підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзаци 1, 2 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, збільшило суму грошового зобов`язання Господарства за платежем «Мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на 15968,94 грн., з яких 12775,15 грн. за податковими зобов`язаннями, 3193,79 грн. за штрафними санкціями (25% від 12775,15 грн.).

Податковим повідомленням-рішенням від 16.05.2019 року №1 (арк.47-48) Управління, з посиланням на підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзаци 1, 2 пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, збільшило суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання» на 3193,79 грн., з яких 2 555,03 грн. за податковими зобов`язаннями (різниця між 53 655,62 грн., нарахованими відповідачем, та 51100,59 грн., що були сплачені позивачем), 638,76 грн. за штрафними санкціями (25% від 2555,03 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного:

- по-перше даний випадок класифікації товару згідно статті 69 Митного Кодексу України відноситься до категорії складних випадків класифікації товару, а тому донарахування позивачу грошових зобов`язань внаслідок неправильної класифікацією товарів такому випадку згідно частини шостої цієї статті можливо лише якщо рішення про класифікацію цих товарів було прийнято на підставі поданих позивачем недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання позивачем всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення, але таких обставин та фактів Акт не містить;

- по-друге - висновки відповідача про необхідність зміни коду ввезеного позивачем товару за УКТ ЗЕД з (ставка ввізного мита 0%) на (ставка ввізного мита 10%) є помилковими.

Апелянт заперечує проти таких висновків суду першої інстанції, вказуючи на правильність висновків Акту щодо зміни коду ввезеного позивачем товару за УКТ ЗЕД з на та правомірність спірних ППР.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та наведеними судом обґрунтуваннями, які полягають в наступному.

Відповідно до ст.69 Митного кодексу, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно класифікаційних угрупувань, зазначених у УКТ ЗЕД (частина перша).

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (частина друга).

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них (частина третя).

Відповідно до ч.5 ст.69 Митного кодексу України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у цьому спорі йдеться саме про такий складний випадок класифікації товару, підтвердженням чого є використання відповідачем додаткової інформації про товар.

У ч.6 ст.69 Митного кодексу України вказано, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Акт не містить інформації про такі обставини.

В ході розгляду даного спору відповідач не надав суду підтвердження того факту, що при подачі 23.08.2017 року до митного органу митної декларації №UA100110/2017/102502, в якій задекларований товар був класифікований за кодом згідно з УКТЗЕД , Господарство подало недостовірні документи та/або недостовірну інформації, та/або не надало всю наявну у нього інформацію, необхідну для прийняття зазначеного рішення, що призвело до неправильної класифікації задекларованого товару.

Виходячи з цього, за наслідками проведеної перевірки правильності визначення задекларованого позивачем коду товару за УКТЗЕД у 2019 році у відповідача не було підстав для донарахування позивачу грошових зобов`язань, адже у 2017 році позивач пройшов процедуру розмитнення задекларованого ним товару, правомірність якої на той час була перевірена уповноваженим на те державним органом, тобто Митницею, і прийняте цим державним органом рішення про випуск товару у вільний обіг не було обумовлено будь-якими неправомірними діями з боку позивача.

Фактично висновки Акту про неправильність визначення коду товару за УКТЗЕД у митний декларації №UA100110/2017/102502, яка була перевірена та прийнята митним органом, вказують на помилку такого митного органу.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.6 КАСУ).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 року «Рисовський проти України» зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи. Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є гарантією стабільності суспільних відносин, яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов`язок виправити свої помилки.

Отже, можлива помилка митного органу при прийнятті без зауважень поданої позивачем у 2017 році митної декларації №UA100110/2017/102502 не може бути підставою для донарахування позивачу грошових зобов`язань у 2019 році, оскільки факту непромірних дій з боку позивача при поданні такої декларації не встановлено.

Також колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції щодо помилковості позиції відповідача про необхідність класифікації задекларованого позивачем товару за кодом УКТЗЕД .

Так, до товарної позиції 8432 включаються машини сільськогосподарські, садові або лісогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту; котки для газонів або спортивних майданчиків:

8432 40 - розкидачі та розподільники органічних та мінеральних добрив:

8432 40 90 00 - інші.

До цієї товарної позиції включаються машини незалежно від виду тяги, застосовувані замість ручних інструментів для виконання перерахованих нижче видів сільськогосподарських, садових або лісогосподарських робіт:

(І) Підготовка ґрунту для вирощування культурних рослин (розчищення земель, підйом цілини, оранка, розпушування і т.п.).

(ІІ) Розкидання або внесення в ґрунт добрив, включаючи гній або інші органічні речовини, для поліпшення фізико-хімічних властивостей ґрунту.

(ІІІ) Садіння або сіяння.

(ІV) Обробіток або доглядання за ґрунтом у період вегетації (культивація, прополювання, проріджування сходів і т.п.).

Розкидачі органічних та мінеральних добрив (мінеральних речовин, компосту і т.п.), іноді змонтовані на колесах, зазвичай містять ємності, обладнані розподільним механізмом, наприклад, зсувними донними пластинами, шнековим живильником, безперервними ланцюгами або відцентровими дисками; портативні механічні апарати, застосовувані з такими ж цілями, також включаються до цієї товарної позиції.

До цієї товарної позиції не включаються сільськогосподарські причепи та транспортні засоби (група 87).

Причепи з рухомим днищем і пристроєм, що подрібнює та розкидає, які дозволяють їм у процесі розвантаження працювати як розкидачі твердих і рідиноподібних добрив, з ємністю на колесах, зазвичай обладнану пластинами, що розкидають, або жолобами (лопатами), включаються до товарної позиції 8716.

Відповідно до Пояснень, товарна позиція 8716 поширюється на групу несамохідних транспортних засобів, які призначені для перевезення вантажів або людей.

У примітці А(3) до товарної позиції 8716 вказано, що до цієї товарної позиції включаються саморозвантажні причепи для перевезення різних вантажів (фуражу, гною і т.п.) з рухомою підлогою для розвантаження; такі транспортні засоби можна укомплектовувати різними пристроями (пристроєм для подрібнювання гнойової маси, для січення фуражу і т.п.) для того, щоб пристосувати їх для використання як розкидач гною, фуражного кузову чи причепу для перевезення коренеплодів.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що для правильного визначення задекларованого позивачем коду товару треба встановити, яка є основна функція цього товару - розкидання добрив чи перевезення.

При цьому, суд першої інстанції вірно послався на висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 31.05.2019 року у справі №814/1511/17, а саме:

- бункер розкидача органічних добрив з вмонтованим у його підлогу транспортером (стрічковим/ланцюговим конвеєром), що забезпечує подачу матеріалу на подрібнювальний ніж, не можна ототожнювати з кузовом (причепу), що має рухоме днище;

- функція розвантаження передбачає наявність механізму для підйому причепу та вивантаження вантажу в одному конкретному місці, проте вказаний розкидач (подібний тому, який задекларований позивачем) такого механізму не містить та вказаної функції не виконує.

Згідно Акту перевірки ввезений позивачем «розкидач органічних добрив не є саморозвантажним причепом», а «саморозвантаження причепу здійснюється шляхом запуску днищевого ланцюгового конвеєра, подрібнювального ножа та розкидального агрегату, з наступним спрямуванням технологічного матеріалу у пристовбурну зону рослин, або рівномірного розкидання навколо».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що основною функцією задекларованого позивачем товару у митній декларації №UA100110/2017/102502 є розкидання добрив, а не перевезення, і тому позивач вірно визначив код цього товару за УКТЗЕД .

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано скасував як неправомірні спірні податкові повідомлення-рішення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька