Справа № 335/9153/23
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9153/23 2-а/335/162/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Вакуленко Д.О. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.09.2023 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області старшим лейтенантом поліції Васіліаді В.М. було винесено постанову (серія БАБ № 733795) про притягнення ОСОБА_1 , як фізичну особу, до адміністративної відповідальності за ч. 2 та ч. 3 статті 140 Кодексу про адміністративне правопорушення України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Підставою для прийняття працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області у відношенні ОСОБА_1 вище зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу слугувало наступне:

12.09.2023 року о 15-30 год. в місті Запоріжжя вулиця Седова, 12 проводив роботи з будівництва тротуару в межах червоної лінії без схеми ОДР, погодженої з органами Національної поліції та не огородив місце робіт належним чином, чим порушив вимоги п. 1.5, 32.1 Правил дорожнього руху, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

Вважає, що складена працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є неправомірною та необґрунтованою.

Працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області постанова про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 733795 від 12.09.2023 року) за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення, була складена у відношенні ОСОБА_1 як фізичної особи.

Наголошує на тому, що проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя, Вознесенівський район по вулиці Седова проводиться юридичною особою - ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» () (адреса місцезнаходження: 70053, Україна, Запорізька область, Вільнянський район, село Дружелюбівка) на підставі Договору № 68 від 26.07.2023 року, укладеного з Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради.

Таким чином, проведення у встановленому порядку процедури погодження проведення будь-яких робіт по вулиці Седова в місті Запоріжжя з уповноваженим підрозділом Національної поліції України повинно проводитися виключно директором ТОВ «РЕМШЛЯХБУД».

З огляду на це вважає, що в даному випадку належним суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення повинен бути виключно директор ТОВ «РЕМШЛЯХБУД».

Звертає увагу суду на тому, що ОСОБА_1 працює на ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» на посаді дорожнього робітника 2 розряду. В його обов`язки як працівника підприємства не входить проведення у встановленому порядку процедури погодження проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях в місті Запоріжжя з уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Вище зазначене підтверджується посадовою інструкцією ОСОБА_1 , як працівника Товариства.

Враховуючи це вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 733795 від 12.09.2023 року) в порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення не спромігся чітко встановити особу, винну в вчиненні адміністративного правопорушення, визначеного положеннями ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Притягнення ОСОБА_1 як фізичної особи за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно до оскаржуваної в судовому порядку постанови вважає повністю неправомірним та необґрунтованим.

Крім того, зазначає, що працівники патрульної поліції при складанні постанов за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями ч. 3 ст. 140 КУпАП, повинні в обов`язковому порядку чітко зазначати, які саме нормативи щодо обладнання на вулицях місць провадження робіт було порушено винною особою з посиланням на вимоги чинного законодавства України.

Звертає увагу суду на тому, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 733795 від 12.09.2023 року) не забезпечив відображення інформації про те, які саме нормативи щодо обладнання місця провадження робіт по вулиці Седова в місті Запоріжжя було порушено ОСОБА_1 .

Працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області в оскаржуваній в судовому порядку постанові зазначив лише те, що ОСОБА_1 не огородив місце виконання робіт належним чином.

Проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя, Вознесенівський район по вулиці Сєдова здійснюється ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», а огородження місця виконання робіт за вказаною адресою необхідними дорожніми знаками та іншими засобами регулювання дорожнього руху здійснювалося взагалі іншими працівниками ТОВ «РЕМШЛЯХБУД».

Стверджує, що працівники ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» здійснили огородження місця проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя, Вознесенівський район по вулиці Сєдова відповідними дорожніми знаками та іншими необхідними засобами регулювання дорожнього руху.

З урахуванням вище викладеного вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні оскаржуваної в судовому порядку постанови не пересвідчився у встановленому порядку хто саме з працівників ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» займався огородженням місця проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя, Вознесенівський район по вулиці Сєдова необхідними дорожніми знаками та іншими відповідними засобами регулювання дорожнього руху, а також не забезпечив відображення в зазначеній постанові інформації про те, якими технічними засобами регулювання дорожнього руху та/або дорожніми знаками додатково повинні були працівники ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» здійснити огородження місця проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя, Вознесенівський район по вулиці Сєдова.

Враховуючи це вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 733795 від 12.09.2023 року) в порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення не спромігся чітко встановити особу, винну в вчиненні адміністративного правопорушення, визначеного положеннями ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Притягнення ОСОБА_1 як фізичної особи за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно до оскаржуваної в судовому порядку постанови вважає повністю неправомірним та необґрунтованим.

Посилаючись на зазначене, у позові просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 733795 від 12.09.2023 року) за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; стягнути на користь ОСОБА_1 з Управління патрульної поліції в Запорізької області витрати з проведення оплати судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 536,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзиви на позов, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що 12.09.2023 року під час несення служби у Запорізькій області, інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено адміністративне правопорушення. Зокрема, під час несення служби 12.09.2023, близько 15 год. 30 хв, за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Сєдова, біля буд. 12 було виявлено, що ОСОБА_1 проводив роботи з будівництва тротуару для пішоходів в межах червоної лінії дороги без схеми ОДР, погодженої з органами Національної поліції, при цьому належним чином не огородив місце виконання робіт належним чином, чим порушив вимоги п. 1.5 та 32.1 ПДР України, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух». В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

Ознайомившись з вказаною заявою та доданими до неї документами, з заявленим розміром понесених позивачами витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., не погоджуються. Предметом позову у цій справі є оскарження постанови серії БАБ №733795 від 12.09.2023, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2, ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладеного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, тобто ця справа є справою незначної складності, і розглядається за правилами ст. 286 КАС України, а заявлений розмір витрат на правничу допомогу 5000 гривень, що майже у 10 (десять) разів перевищує ціну позову. Відтак, заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн, є неспівмірним відносно даної категорії справ.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Як встановлено судом 12.09.2023 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області старшим лейтенантом поліції Васіліаді В.М. було винесено постанову серія БАБ № 733795 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 та ч. 3 статті 140 Кодексу про адміністративне правопорушення України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

У постанові зазначено, що 12.09.2023 року о 15-30 год. в місті Запоріжжя вулиця Седова, 12 ОСОБА_1 проводив роботи з будівництва тротуару в межах червоної лінії без схеми ОДР, погодженої з органами Національної поліції та не огородив місце робіт належним чином, чим порушив вимоги п. 1.5, 32.1 Правил дорожнього руху, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 2. 3 ст. 140 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 2 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Диспозицією ч. 3 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

В оскаржуваній постанові інспектор зазначив, що позивач порушив пункт 1.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Однак в постанові не зазначено, в чому проявилася небезпека чи перешкода для руху, загроза чи матеріальні збитки.

Крім того пунктом 32.1 Правил дорожнього руху визначено, що з органами Національної поліції узгоджуються: а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Законом України «Про автомобільні дороги» надано визначення таких понять, як автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів та вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Стаття 18 вказаного закону встановлено, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Межі вулиці за її шириною визначаються „червоними лініями. Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах „червоних ліній вулиці не допускається (ч. 2 ст. 18 закону).

Отже, відповідачем не наведено та не надано доказів, того що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, не надано доказів того, що роботи проводилися на дорозі чи вулиці, та було створено перешкоди для руху автомобільного транспорту.

Інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області в постанові вказує, що позивачем порушенні нормативи обладнання проведення робіт, в той же час не зазначаючи, які саме нормативи, не зазначаючи конкретні пункти нормативних актів, посилаючись при цьому на ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Такий підхід порушує принцип правової визначеності, коли особа, яка притягається до відповідальності має знати, які саме нормативні положення порушені внаслідок її дій або бездіяльності.

За наведених вище обставин, суд констатує, що на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення позивачем відповідачем не надано та не зібрано належних та допустимих доказів, для доведення його виниу порушенні Правил дорожнього руху, норм ДСТУ 4100:2021 та правомірності винесення поліцейським спірної постанови.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду належних і допустимих доказів для доведення вини ОСОБА_1 та правомірності винесення поліцейським спірної постанови і під час судового розгляду вказаної справи.

Суд зазначає, сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Постанова містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, відповідачем, як того вимагає ч. 2 ст. 77 КАС України, не подані.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із цією позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., за подання позовної заяви.

Представник позивача у позовній заяві також просив суд стягнути на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогуу розмірі 5000 грн., які поніс позивач у зв`язку із розглядом цієї справи.

До позовної заяви представником позивача надано ордер на надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 18.09.2023 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 001310.

За правилами частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

В той же час, представником позивача не надано доказів про понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз зазначених процесуальних норм свідчить, що Кодексом визначено умову стягнення судових витрат, щодо яких сторона не має можливості надати докази до прийняття рішення по суті позовних вимог - це обов`язкове повідомлення стороною відповідний суд до закінчення дебатів по справі про наявність судових витрат, які сторона сплатила, проте не може надати докази на час прийняття рішення по суті позовних вимог, або які сторона сплатить за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд даної адміністративної справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, в той час як можливість проведення судових дебатів передбачена лише при розгляді справи за правилами загального позовного провадження.

Разом з тим, враховуючи відсутність стадії судових дебатів, сторона повинна подати відповідні докази понесення витрат на правничу допомогу до прийняття рішення у справі.

Крім того, врахуванню підлягають також і норми ст. 143 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у формі додаткового рішення.

Аналіз вказаної вище норми свідчить про те, що для вирішення питань про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового судового рішення є не лише подання заяви в порядку ст. 139 КАС України про долучення додаткових доказів про понесення таких витрат; подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, але й поважність причин, чому такі докази сторона не може подати до закінчення судових дебатів (ухвалення рішення у справі).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час звернення до суду не надавалось орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу.

При цьому, до ухвалення рішення у справі позивачем не заявлялося про те, що позивач має намір подавати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат із зазначенням поважних причин неможливості їх подання до ухвалення рішення у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. відсутні.

Щодо клопотання представника відповідача щодо залучення відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КАС України третьої особи до участі в адміністративній справі, яка не заявляє самостійних вимог, а саме інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Васіліаді В.М. суд зазначає наступне.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом в якості відповідача зазначив орган Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, а не посадову особу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яку викладена у постанові ВС/КАС у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адмінстягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

В даному випадку відповідач не зазначив, яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки зазначеного працівника поліції, тому підстав для залучення останнього до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії БАБ № 733795 від 12.09.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп.

В задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду.

Суддя Ю.В.Геєць