Справа № 607/8963/23
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2023 Справа №607/8963/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Крук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 квітня 2023 заступником начальника управління начальником відділу інспектором з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дяковичем Ю. В., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року 13 год. 05 хв. щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладено адміністративне стягнення в розмірі 680 гривень штрафу. Як вбачається із оскаржуваної постанови, 18 березня 2023 року о 13 годині 05 хвилин водій транспортного засобу «Toyota Rav4», д.н.з « НОМЕР_1 », здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території за адресою м. Львів, вул. Личаківська, 53, чим порушив вимоги підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Позивач не погоджуючись із вказаною постановою зазначив, що згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 09497, він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська обласна лікарня» ТОР з 04 березня 2023 року до 21 березня 2023 року, а тому не міг 18 березня 2023 року керувати транспортним засобом у м. Львів та порушити підпункт и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Також обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови позивач вказав про ймовірну наявність транспортного засобу «двійника» та те, що ним у 2021 році було подано відповідне звернення до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, задля здійснення перевірки.

Таким чином, на думку позивача по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт керування та порушення ним вимоги підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, зупинка ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази про вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення, необхідно скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою судді від 06 червня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

22 червня 2023 року судом зареєстровано відзив на позову заяву, в якому представник Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що зміст позовної заяви не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому 18 березня 2023 року о 13:05 год. було здійснено зупинку в місці виїзду з прилеглих територій, а саме: зупинка ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, буд. 53, з наявним порушенням п.15.9 (и) Правил дорожнього руху та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлено не презумпцію винуватості власника транспортного засобу, а презумпцію володіння транспортним засобом в момент вчинення правопорушення саме його законним володільцем (власником). Однією з гарантій, встановлених ч. 1 ст. 2793 КУпАП визначено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Встановлення презумпцій такого роду не суперечить практиці ЄСПЛ (рішення у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року). Норми Конституції України в такому випадку не є порушеними, а законодавець, приймаючи відповідні положення законодавства, дотримався балансу і принципу пропорційності, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини. У справі «Фальк проти Нідерландів» від 19 жовтня 2004 року Європейський суд з прав людини визнав правомірною відповідальність саме власників транспортних засобів.

Пунктом 15.9 (и) ПДР заборонено здійснювати зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій та безпосередньо в місці виїзду.

Оскільки водій транспортного засобу при виїзді з прилеглої території повинен дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, то інші водії не повинні створювати йому обмеження в оглядовості проїзної частини, на яку він виїжджає, тобто, створювати перешкоди при виїзді з прилеглої території, або в`їзді на неї.

Також представник відповідача зазначив, що з матеріалів фотофіксації до постанови РАП, вбачається, що водій транспортного засобу Toyota, державний номерний знак

НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, географічні координати: 49.8407631, 24.0473843. Зауважує, що фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст. 142 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та з прив`язкою до географічних координат. Крім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначена адреса вчинення правопорушення.

Так, в діяннях, які були вчинені 18 березня 2023 року о 13:05 год., оскільки на транспортному засобі Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, станом на дату винесення постанови, зареєстровано за позивачем, було здійснено зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій.

Крім цього, представник відповідача зауважив, що інспектором дотримано вимоги ч. 4 ст. 283 КУпАП та розміщено зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на вебсайті, в мережі Інтернет, за посиланням: http://inspector.lviv.ua. Постанова по справі про адміністративне правопорушення містить відомості про порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також відомості про адресу вебсайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, всі ці відомості вказані на зворотній стороні оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка міститься в матеріалах судової справи. Тобто постанова містить всі необхідні докази вчинення адміністративного правопорушення. Постанову відправлено належним чином поштовим повідомленням на адресу: АДРЕСА_1 .

Також звертає увагу суду на те, що ні позивач, ні будьхто інший не звертався до Департаменту із заявою про звільнення від адміністративної відповідальності чи про визнання факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення, як у визначений ст. 2793 КУпАП строк так і після його спливу, не просили про поновлення такого строку. Як наслідок підстав для звільнення від адміністративної відповідальності на думку представила відповідача немає.

Зазначає, що гарантії, передбачені ст. 268 КУпАП не поширюються на осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки чи паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки.

Згідно з ч. 5 ст. 2791 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, винесення постанови без участі позивача не обмежувало його права на захист.

07 липня 2023 року судом зареєстровано заперечення на відзив, у яких позивач зазначає, що він не є власником транспортного засобу Тоуоtа, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , на якому було порушено Правила дорожнього руху 18 березня 2023 року у м. Львів, проте він володіє таким ж самим транспортним засобом із державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано фотографії транспортного засобу, що порушив Правила дорожнього руху. Порівнюючи транспортний засіб, що порушив ПДР та транспортний засіб власником якого є ОСОБА_1 випливає наступне: форма автомобільних дисків на транспортному засобі, що порушив Правила дорожнього руху відрізняється від автомобільних дисків транспортного засобу позивача; транспортний засіб, що порушив Правила дорожнього руху, обладнаний тяговозчіпним пристроєм, натомість на транспортному засобі позивача тяговозчіпний пристрій відсутній; транспортний засіб, що порушив Правила дорожнього руху укомплектований рейлінгами на даху, а транспортний засіб ОСОБА_1 не укомплектований; транспортний засіб, що порушив Правила дорожнього руху має темносірий колір кузова, коли транспортний засіб позивача має коричневий колір кузова.

Враховуючи вищевикладене, у порівнянні транспортних засобів було виявлено значні відмінності у їх зовнішніх елементах. Транспортний засіб, який порушив Правила дорожнього руху обладнаний рейлінгами, тяговозчіпним пристроєм, темносірим кольором кузова та автомобільними дисками відмінними від транспортного засобу ОСОБА_1 . Отже, транспортний засіб, що порушив Правила дорожнього руху та транспортний засіб позивача є різними автомобілями, але з однаковими державними номерними знаками.

Враховуючи наведене позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

21 вересня 2023 року протокольною ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати постановлено замінити первісного відповідача Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради належним відповідачем Департаментомміської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, не закриваючи провадження у справі, згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Представник позивача Космини А. В., адвокатка Бай М. В. в судове засідання не з`явилась, проте подала письмову заяву про розгляд справи без її участі

Представник відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився із невідомих суду на те причин, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року 13 год. 05 хв., яка винесена 13 квітня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що 18 березня 2023 року о 13 годині 05 хвилин водій транспортного засобу «Toyota Rav4», д.н.з « НОМЕР_1 », здійснив зупинку за адресою м. Львів, вул. Личаківська, 53, чим порушив вимоги підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим скоїв адміністративне правопорушення. Фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу: LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K 80V2 EM7**.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Частиною першою ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП визначено, що ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійнорятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приміткою до вказаної статті визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 2793 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п. 1.10. ПДР зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (абз. 73 п.1.10 ПДР).

Згідно з вимогами п.п. и) п. 15.9. ПДР зупинка забороняється: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Із змісту спірної постанови слідує, що водій транспортного засобу «Toyota Rav4», д.н.з « НОМЕР_1 », здійснив зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій.

При цьому, у постанові зазначено про здійснення фотозйомки та/або відеозапису за допомогою технічного засобу: LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K 80V2 EM7**.

Також на зворотній стороні постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року 13 год. 05 хв. наявне посилання на офіційний вебсайт http://inspector.lviv.ua, на якому можна ознайомитись із фотофіксацією чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 142 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційнотелекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Частиною 2 ст. 277 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), зафіксовані в режимі фотозйомки, розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Згідно зі частинами 1, 3, 5 ст. 2791 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152 і цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 2793 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Отже, з системного аналізу наведених вищезазначених норм слідує, що за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, при цьому, така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише в 2х випадках зазначених вище.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 142 КУпАП статусу відповідальної особи може набути і належний користувач транспортного засобу, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.

Для набуття статусу відповідальної особи належним користувачем, необхідна наявність двох обов`язкових умов: підтвердження того, що особа дійсно є належним користувачем даного транспортного засобу; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача відповідного транспортного засобу.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даній категорії справ, фотофіксація, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розміщена на вебсайті http://inspector.lviv.ua, є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Фотознімки транспортного засобу Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були зроблені інспектором з паркування у момент вчинення адміністративного правопорушення та долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву, повністю відповідають вимогам примітки до ст. 142 КУпАП. Зокрема, вказано географічні координати, які підтверджують знаходження вищевказаного транспортного засобу у місці де забороняється зупинка за адресою м. Львів, вул. Лучаківського, 53, а саме ближче 10 м від виїздів з прилеглої території. На цих фотознімках відображено дату: 13 березня 2023 року та час вчинення правопорушення: о 13.05 годині, а саме з 13.05 год. до 13.06, що підтверджує факт здійснення самої зупинки вказаним вище транспортним засобом за зазначеною адресою.

Також на фото чітко видно засіб вимірювання з показником відстані 297.2 см від виїзду з прилеглої території до самого транспортного засобу Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що не перебував 18 березня 2023 року у м. Львів, оскільки знаходився у КНП «Тернопільська обласна лікарня» ТОР на стаціонарному лікуванні з 04 березня 2023 року по 21 березня 2023 року про що надав суду виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 09497.

Вказані твердження суд не бере до уваги, оскільки сам факт перебування у лікувальному закладі беззаперечно не свідчить про те, що позивач не міг користуватися транспортним засобом, який перебуває у його власності, в момент вчинення адміністративного правопорушення. Ним також могла на законних підставах користуватись інша особа, відмінна від власника чи належного користувача, яка порушила вимоги підпункту и) пункту 15.9 ПДР України, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Водночас, протягом 20ти календарних днів з дня вчинення даного правопорушення або з дня набрання оскаржуваною постановою законної сили до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, не зверталась жодна особа із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності.

Окрім того, ОСОБА_1 не надав документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать транспортному засобу позивача.

Таким чином, вищевказане виключає звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, відповідальною особою за вчинення адміністративного правопорушення, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року, є ОСОБА_1 за яким зареєстровано транспортний засіб Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім цього, твердження позивача про наявність нібито «двійника» його транспортного засобу Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повністю спростовуються наданою на запит суду довідкою Головного сервісного центру МВС № 31/2023 від 12 липня 2023 року, з якої слідує, що станом на 12 липня 2023 року відомості про реєстрацію іншого транспортного засобу під номерним знаком « НОМЕР_1 », окрім Toyota Rav4, у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутні.

Відтак, оцінюючи докази, надані в обґрунтування складеної постанови, зокрема фотоматеріали, які надані представником відповідача та розміщені на вебсайті http://inspector.lviv.ua, суд вважає їх належними та допустимими, оскільки такі відображені в спірній постанові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованою.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах FALK v. THE NETHERLANDS, Lutz v. Germany, OHalloran and Francis v. the United Kingdom.

Так, в рішенні по справі FALK v. THE NETHERLANDS, Арр. № 66273/01, 19 October, 2004, суть якого зводиться до оскарження заявником рішення про накладення штрафу із зазначенням імені та адреси особи, яка керувала на момент вчинення правопорушення його автомобілем, Європейський Суд з прав людини указує на те, що, незважаючи на заборону презумпції права або факту, вони повинні бути пропорційні меті, переслідуваної державою. Мета оспорюваного правила про об`єктивну відповідальність власника автотранспортного засобу, що міститься в законі про адміністративне виконання правил дорожнього руху, полягає в ефективному забезпеченні дорожньої безпеки та створенні умов, при яких порушення правил дорожнього руху не залишаються безкарними в випадках, коли неможливо установити особу, котра керувала автомобілем.

У рішенні Європейського Суду з прав людини з у справі Lutz v. Germany, 25 August 1987, App. 9912/82 суд зазначив, що притягнення до відповідальності порушників правил дорожнього руху в адміністративному порядку, тобто визнання таких порушень адміністративними не суперечитиме вимогам Конвенції. Враховуючи велику кількість незначних правопорушень особливо правил дорожнього руху, характер яких не настільки небезпечний, щоб накладати на порушників кримінальне покарання, Держави учасниці мають вагомі підстави для введення такої системи, яка розвантажує їх суди від більшості подібних справ. Переслідування і покарання за незначні правопорушення в адміністративному порядку не суперечить Конвенції при умові, що зацікавлені особи можуть оскаржити ухвалене проти них рішення в суд, де діють гарантії статті 6 Конвенції (див, зокрема, п. 57 Рішення).

Крім того, під час розгляду справи OHalloran and Francis v. the United Kingdom, App. № 15809/02 and 25624/02, 29 June 2007, яка стосувалась оскарження передбаченої британським законом необхідності надання властям зареєстрованими власниками транспортного засобу про особу, яка реально керувала автомобілем в момент, коли поліцейська камера спостереження зафіксувала перевищення автомобілем установленої швидкості. Цей обов`язок на думку позивачів є порушенням права не давати самозвинувачувальних показань і так званої привілеї проти самозвинувачення, а тим самим і принципів справедливого судового розгляду, закріплених в статті 6 Європейської конвенції з прав людини. Однак, Велика палата Європейського Суду з прав людини визнала, що у справі не було допущено жодного порушення вимог статті 6 Конвенції та вказала про те, що усі, хто володіють або керують автомобілем, знають, що тим самим вони визнають певний режим регулювання. Цей режим діє не тому, що володіння чи управління автомобілем це привілей чи пільга, що дарується державою, але тому, що володіння автомобілями та їх використання загальновизнано можуть призводити до тяжких тілесних ушкоджень. Можна сказати, що ті, хто приймають рішення володіти або управляти автомобілем, беруть на себе певні обов`язки і зобов`язання, які є частиною регулятивного режиму щодо автотранспортних засобів (див, зокрема, п.57 згаданого рішення).

За таких обставин суд доходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року слід відмовити.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліціїсуд відхиляє з огляду на те, що вони заявлені до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливномастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 443, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 1241, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128129, частина перша статті 1321, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 1521, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тому належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративнотериторіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16а.

З огляду на викладене, оскільки позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену заступником начальника управління начальником відділу інспектором з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дяковичем Ю. В., яке є суб`єктом владних повноважень та від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, то відповідно Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції, яке не зареєстроване як юридична особа, ні як відокремлений підрозділ юридичної особи з власним кодом ЄДРПОУта не перебуває у підпорядкуванні Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, є неналежним відповідачем.

На підставі ст. ст. 9, 142, 122, 251, 258, 2791, 2793, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 7277, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00339771 від 18 березня 2023 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, , адреса місцезнаходження: пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008.

Відповідач 2: Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: вул. Ф. Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська