Справа № 140/4268/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4268/23 пров. № А/857/13928/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В. Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року, ухвалене суддею Димарчуком Т.М. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 140/4268/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення викладене в п. 4 витягу з протоколу засідання комісії Міноборони України від 22.12.2022 року № 307;

2) зобов`язати провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі та порядку передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту первинного встановлення інвалідності до моменту звернення за грошовою допомогою минуло більше трьох років, що унеможливлює призначення та виплату одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності. Крім того, суд вказав, що позивачу інвалідність встановлена понад 3-місячний термін з дня звільнення з військової служби, тому позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що має право на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби, як особа, яка отримала інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач у період 13.04.1985 року по 05.05.1987 року проходив військову службу зі званням старшого лейтенанта.

В період з 25.02.1981 року по 17.01.1989 року позивач приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан, де під час руху колони в населеному пункті Чунгар, отримав мінно-підривне поранення контузію головного мозку середньо-тяжкої степені з стійким гіпертиційним синдромом, неврологічним синдромом, черепною мозговою травмою, забиті рани голови.

У витязі з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленні причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 348 від 25.04.2016 року зазначено, що наявні у позивача захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

27.04.2016 року органами МСЕК позивача було визнано особою з інвалідністю ІІІ групи - поранення, контузія, пов`язана з виконанням з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №245940.

18.04.2019 року позивача було визнано особою з інвалідністю II групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 768995.

01.08.2022 року позивач звернувся до Міністерства оборони України (через Волинський ОТЦК та СП) із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

22.12.2022 року Комісія Міноборони України прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, яке оформила протоколом № 307.

Відмова відповідача грунтується на тих підставах, що:

- інвалідність у позивача, як особи, який проходив строкову службу, встановлена пізніше трьох місяців після звільнення зі служби;

- позивачем не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва) відповідно до п 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 12 2013 року № 975;

- висновок про причинний зв`язок травми поранення, контузії складається на підставі документів передбачених пунктами 21.7 та 218 положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, які позивач не подав не розгляд комісії;

- позивач пропустив 3-річний строк звернення стосовно виплати одноразової грошової допомоги згідно з п. 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пп.3 пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі:

90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Таким чином, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

Оскільки позивачу інвалідність встановлена 27.04.2016 року, тобто понад 3-місячний термін з дня звільнення з військової служби (05.05.1987 року), то апеляційний суд вважає, що позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.05.2022 року по справі № 140/133/19.

Оскільки позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності, то відповідач вірно відмовив у її призначенні.

Інші доводи сторін не спростовують вказаних висновків.

Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.

Водночас, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив не лише із мотивів, які наведені вище, а й з того, що позивач звернувся пізніше трьох років з моменту встановлення інвалідності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не мав надавати оцінку цій обставині, з огляду на те, що у позивача відсутнє право на отримання допомоги при встановленні інвалідності, оскільки така інвалідність настала після спливу трьох місяців з часу звільненні зі служби.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно неправильне застосував норми матеріального права і вийшов за межі предмета дослідження, хоча висновки про відмову в задоволенні позову зробив правильні, тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року в справі № 140/4268/23 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії відмовити з мотивів, що викладені у мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 18.10.2023 року