Справа № 420/11307/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/11307/23

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,

повний текст судового рішення

складено 03.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 років вислуги на військовій службі;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 18 років вислуги на військовій службі, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (зі змінами).

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач звільнений з військової служби на підставі пп.«г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Станом на день звільнення позивача загальна вислуга років становить 18 років 03 місяці 29 днів. Однак, при звільненні відповідачем не виконано обов`язок щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягу з Наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 12.07.2022 року №316-ОС старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії-номера обслуги кулеметної групи відділення вогневої підтримки прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з місцем дислокації н.п. Біле) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас Збройних Сил України за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років), пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 12.07.2022 року.

Згідно із вказаним наказом загальна вислуга років позивача станом на 12.07.2022 становить 18 років 03 місяці 29 днів, з них календарна: 17 років 06 місяців 13 днів, пільгова: 00 років 09 місяців 16 днів.

Цим наказом не передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Матеріалами справи підтверджено, що адвокат позивача звернувся до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України із адвокатським запитом щодо надання інформації про види грошового забезпечення, які не були ним отримані при звільненні (та/або, які пов`язані із проходженням мною військової служби) із зазначенням конкретних розмірів (сум, тощо) та строків їхнього нарахування.

Листом від 16.11.2022 року №11/7871-22-Вих відповідач надав архівну відомість за січень-липень 2022 рік.

Також відповідач повідомив, що питання про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби буде розглянуто додатково, про що позивача пізніше проінформують.

Також матеріалами справи підтверджено, що адвокат позивача повторно звернувся до відповідача із адвокатським запитом з метою отримання інформації про виплату Позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, та отримав від відповідача відповідь від 07.02.2023 року, з якої вбачається, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за сімейними обставинами або з інших поважних причин з моменту оголошення мобілізації- та протягом строку її проведення, з моменту введення воєнного стану - та до оголошення демобілізації згідно (підпункту «г») пункту 3 частини 5 статті26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець не набуває права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на те, що обставини та причини такого звільнення визначені зазначеними нормами Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», а не рішенням Кабінету Міністрів України, як це передбачено абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погодившись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої абзацом 2 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, враховуючи, що він є військовослужбовцем, звільненим з військової служби з підстав наявності сімейної обставини, прямо передбаченої підпунктом «г» пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та не висловив бажання продовжувати військову службу, а також має календарну вислугу років, що перевищує 10 років.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічна правова норма міститься в абзаці 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Згідно з підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Отже, позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини (має дитину віком до 18 років) за наявності вислуги років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII. Розмір такої допомоги визначається у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання військової частини НОМЕР_1 в апеляційній скарзі на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» не передбачено таку сімейну обставину або іншу поважну причину як «один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років», оскільки пункт 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII було доповнено підпунктом «г» згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» від 01.04.2022 року №2169-IX, який має вищу юридичну силу, аніж постанова Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» метою внесення даних змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є забезпечення принципу охорони дитинства і материнства шляхом встановлення додаткових підстав для звільнення з військової служби та відстрочки від мобілізації під час воєнного стану та особливого періоду. Саме з цією метою були внесені зміни до Закону, зокрема щодо підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану.

Таким чином, перелік сімейних обставин та інших поважних причин, які є підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби протягом строку проведення мобілізації (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу), визначений безпосередньо пп.«г» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232-XII, до яких, з-поміж іншого, належить обставина «один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років». Відсутність такої обставини у постанові КМУ №413 за наявності її в Законі №2232-XII не є підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, гарантованої йому Законом, як вищим в ієрархії нормативно-правових актів законодавчим актом, аніж постанова КМУ.

Враховуючи встановлені обставини справи та зміст наведених норм законодавства, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача станом на час звільнення позивача обов`язку щодо виплати останньому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька