Справа № 140/3243/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій,

вчинених на виконання рішення суду

18 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3243/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у цій справі, яке набрало законної сили 21 червня 2022 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-XII); зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 06 жовтня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

До суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшла заява позивача (стягувача) про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у справі №140/3243/22, а саме щодо нарахування та виплати доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, виходячи з двох прожиткових мінімумів, не з двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет Україні на відповідний рік) та зобов`язання здійснити нарахування вказаної доплати до пенсії з 06 жовтня 2021 року без обмеження будь-якою кінцевою датою.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року розгляд заяви призначено у порядку письмового провадження (а.с.59).

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що зазначену заяву необхідно залишити без задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

При вирішенні заяви ОСОБА_1 судом встановлено, що 28 грудня 2022 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року, яке набрало законної сили 21 червня 2022 року, позивачу було видано виконавчий лист №15382/2022 в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 06 жовтня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

З відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 07 лютого 2023 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.53).

Як видно з рішення про перерахунок пенсії від 10 березня 2023 року №85, загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 5745,80 грн, в т.ч. доплата до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ з 06 жовтня 2021 року у сумі 4540,00 грн (без обмеження кінцевою датою) (а.с.55).

Нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, на стадії виконання судового рішення у цій справі проведено відповідачем із застосуванням пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі Закон №1774-VIII).

Суд вважає такі дії відповідача щодо застосування пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII під час виконання судового рішення правомірними та відхиляє доводи позивача про те, що боржник протиправно здійснив нарахування підвищення до пенсії із розрахунку двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а не мінімальних заробітних плат з огляду на таке.

З тексту постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у зразковій справі №240/4937/18 вбачається, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 та статті 39 Закону №796-ХІІ із 17 липня 2018 року непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, як установлено статтею 39 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року), а не у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII, який набрав чинності 01 січня 2017 року, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у зразковій справі №240/4946/18 (пункти 56-58) сформувала такий правовий висновок щодо застосування пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII: за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом №1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону №796-ХІІ щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 листопада 2020 року у справі №200/9195/19-а (прийнята після ухвалення постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у зразковій справі №240/4937/18) підтримала такий підхід до застосування положень Закону №1774-VIII, та у пункті 88 постанови дійшла висновку, що унаслідок уведених Законом №1774-VIII змін була змінена розрахункова величина з мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум, яка стала застосовуватися для обчислення всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата, а також для обчислення інших платежів та санкцій.

Велика Палата Верховного Суду від вказаних висновків щодо застосування пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII не відступала.

На думку суду, вказаного правового підходу щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини необхідно дотримуватися і при визначенні конкретного розміру підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченого статтею 39 Закону №796-ХІІ (у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року). Правові підстави для незастосування до цих правовідносин пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII відсутні.

Суд звертає увагу, що у цій справі вирішувався по суті спір, який стосувався не розрахункової величини при визначенні конкретного розміру доплати до пенсії, а можливості застосування до спірних правовідносин тієї редакції статті 39 Закону №796-ХІІ, що відновила свою дію з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018. У свою чергу питання щодо застосування певної розрахункової величини для обчислення доплати до пенсії підлягає вирішенню на стадії виконання судового рішення.

Суд також наголошує, що у тексті рішення суду від 20 травня 2022 року (яке позивач не оскаржувала) у цій справі звернута увага на необхідність застосування приписів пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII.

Отже, враховуючи приписи пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини на стадії виконання судового рішення при визначенні конкретного розміру підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченого статтею 39 Закону №796-ХІІ (у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року), відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у справі №140/3243/22, в частині застосування при нарахуванні підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, розрахункової величини прожитковий мінімум, а не мінімальна заробітна плата, у зв`язку із чим суд відхиляє доводи заявниці про те, що відповідач здійснює нарахування та виплату підвищення до пенсії не у відповідності до рішення суду.

При цьому доплата за статтею 39 Закону №796-ХІІ згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 10 березня 2023 року №85 (а.с.55) позивачу встановлена без обмеження кінцевою датою (довічно).

Також суд зауважує на тому, що виконавчий лист, виданий судом у цій справі на зобов`язальну частину рішення суду, перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та по якому відкрите 07 лютого 2023 року виконавче провадження ВП №70946620 триває і на час розгляду цієї заяви. Отже, примусове виконання судового рішення забезпечується визначеними Законом України Про виконавче провадження заходами. Повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання (щодо виплати нарахованих сум, нарахування підвищення до пенсії за рішенням суду з урахуванням розміру розрахункової величини у рік виплати підвищення до пенсії), належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

На час розгляду цієї заяви відсутні підстави вважати (заявником не наведено інформацію у заяві, не надано доказів), що загальний порядок примусового виконання рішення суду, встановлений зазначеним Законом (проведення виконавцем перевірки виконання боржником рішення суду; притягнення до відповідальності боржника шляхом винесення постанови про накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду), не забезпечить його повне виконання.

З урахуванням наведеного заяву позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, з підстав, викладених у ній, необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 248, 256, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк