Справа № 260/7860/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2023 року м. Ужгород№ 260/7860/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - не з`явився;

представник відповідача - Гаврішко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період воєнного стану за серпень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за серпень 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 70000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройно агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 28.06.2022 по 01.10.2022 року з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 70000,00 гривень , в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройно агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 28.06.2022 по 01.10.2022 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів набув право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року в період з 28.06.2022 року по 01.10.2022 року, однак відповідач не нарахував спірну додаткову винагороду, чим порушив його права мирного володіння майном, а тому просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи.

20.09.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається що такий позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, зокрема вказує на те, що на виконання Постанови КМУ №168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 року №164-АГ "Про реалізацію вимог Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, пунктом 9 якого передбачено, що до наказу про виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 10000,00 гривень або 30000,00 гривень не включаються військовослужбовці, які зокрема самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували з дня самовільного залишення військової частини або місця служби оголошеного наказом органу Держприкордонслужби - за місяць, у якому здійснено таке порушення. Разом з тим, вказав про те, що позивачу виплата додаткової винагороди виплачувалася за червень - 30000,00 гривень та 70000,00 гривень (пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної гресії); за липень така не виплачувалася (складено протокол та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП); за серпень - 30000,00 гривень та 70000,00 гривень; за вересень - 30000,00 гривень та 70000,00 гривень; за жовтень - 30000,00 гривень та 70000,00 гривень. Зазначив, що виплати проводилися у поточному місяці за попередній, що підтверджується Довідкою №92 від 03.07.2023 року.

04.10.2023 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, з мотивів наведених у письмовому відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та зарахований у списки особового складу та всі види забезпечення, що підтверджено наказом Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 01.03.2022 року №105-ОС (а.с. 46).

Відтак, з 01.03.2023 року зарахований до списків особового загону та проходить військову службу у складі НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі - Відповідач).

В період проходження військової служби Позивач брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 28.06.2022 року по 01.10.2022 року, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 24.02.2023 року №123-ОС позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 25.02.2023 року (а.с. 45).

22.06.2023 року представник Мандрик В.В в інтересах ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному розмірі за періоди з 28.06.2022 року по 01.10.2022 року щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі 10000,00 гривень, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум; обґрунтовану відповідь щодо вжитих заходів та інформацію надати у скорочений строк, але не пізніше 15 днів, з дня отримання цієї заяви; виготовити та направити довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 ; надати витяги із наказів начальника військової частини НОМЕР_2 про прибуття ОСОБА_1 у відрядження у зазначені періоди, вказані у заяві; відповідь надати протягом 5 робочих днів.

Представник позивача вказує на те, що у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів, Позивач все ж набув право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, але відповідач протиправно не виплатив позивачу вказану додаткову грошову винагороду у період з 28.06.2022 року по 01.10.2022 року, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Разом з тим, суд зауважує, що представником позивача до матеріалів справи не надано до суду лист - відповідь відповідача від 04.07.2023 року на заяву від 22.06.2023 року, з якої такий встановив, що позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000,00 гривень за серпень 2022 року та за період з 28.06.2022 року по 01.10.2022 року.

Таким чином, предметом розгляду даної справи є вирішення питання щодо правомірності ненарахування на невиплати грошової допомоги позивачу, яка передбачена Постановою КМУ №168 за серпень 2022 року у розмірі 30000,00 гривень та з 28.06.2022 року по 01.10.2022 року у розмірі 10000,00 гривень.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби (та деяким іншим передбаченим у постанові категоріям осіб), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 31.03.2022 року №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ №164).

Пунктом 9 вказаного наказу передбачено, що до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень не включати військовослужбовців, зокрема, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували з дня самовільного залишення військової частини або місця служби, оголошеного наказом органу Держприкордонслужби.

Аналізуючи наведені норми, суд вказує на те, що у разі самовільного залишення військової частини чи місця служби або дезертирства військовослужбовцем такий не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень.

Як встановлено у судовому засіданні, 02.08.2022 року Постановою судді Городнянського районного суду Чернігівської області у справі №732/487/22 ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до відповідальності за ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 145 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 гривень.

Із вказаного судового рішення вбачається, що 14.07.2023 року біля 15.00 начальником першої бойової застави лейтенантом ОСОБА_2 , спільно з начальником другої бойової прикордонної застави лейтенантом ОСОБА_3 , був виявлений військовослужбовець старший солдат ОСОБА_1 - інспектор прикордонної служби 2 категорії - з пакетом в руках та без особистої зброї, який на момент виявлення мав нести службу з інспектором прикордонної служби 3 категорії - номером обслуги, старшим солдатом ОСОБА_4 . В ході спілкування з даним військовослужбовцем на перевірці вмісту пакету було виявлено продукти харчування, питну воду, та 2 літри пива, на що військовослужбовець пояснив, що залишив зброю на позиції та самовільно пішов в магазин, купив продукти харчування, а пиво хотів випити після закінчення служби у вільний час, що визнав та з протоколом про адміністративне правопорушення погодився.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідно до п. 9 наказу №164 "Про реалізацію вимог Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168" позивача правомірно не включено до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень за липень 2022 року, оскільки такий самовільно залишив місце несення служби, що підтверджено Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 08.02.2022 року у справі 732/487/22.

Що ж стосується додаткової винагороди у розмірі 10000,00 гривень за оскаржувані позивачем періоди, а саме - за період з 28.06.2022 року по 01.10.2022 року, то суд вказує на те, що: за червень позивачу нараховано 30000,00 гривень 7000,00 гривень (пропорційно дням безпосередньої участі в здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії; за липень 2022 року - не виплачувалась (позивача притягнуто до відповідальності); за серпень 2022 року - нараховано та виплачено 30000,00 гривень та 70000,00 гривень; за вересень 2022 року - нараховано та виплачено 30000,00 гривень та 70000,00 гривень; за жовтень 2022 року - нараховано та виплачено 30000,00 гривень та 70000,00 гривень, що підтверджено довідкою №92 від 03.07.2023 року про види грошового забезпечення (а.с. 17).

Разом з тим, суд зауважує на те, що виплати військовослужбовцю проводилися у поточному місяці за попередній місяць.

Таким чином, суд вказує на те, що всі виплати, які передбачені Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року ОСОБА_1 виплачувалися у належному розмірі.

Суд не погоджується з твердження представника позивача про те, що наказ Адмінітсрації ДПС України №164-АГ від 31.03.2023 року не слід застосовувати до спірних правовідносин, так як такий не погоджено з Міністерством внутрішніх справ, так як вказаний наказ на даний час вказаний наказ є чинним та не скасований.

Разом з тим, суд ще раз вказує на те, що вказаний наказ видано з метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Чстиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом.

Позивачем не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості своїх позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач при нарахуванні та виплаті додаткової грошової допомоги за період з 28.06.2022 року по 01.10.2022 рік діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, а відтак у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.10.2023 року.

СуддяС.А. Гебеш