Справа № 160/6406/23
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/6406/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (суддя Прудник С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсійних виплат з урахуванням індексу інфляції та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсійних виплат з урахуванням індексу інфляції та стягнення моральної шкоди.

Позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () та Державної казначейської служби України () щодо неналежного забезпечення перерахунку, нарахування та негайної повної виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.04.2019 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () належним чином та вчасно здійснити перерахунок, нарахування та негайну повну виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.04.2019 року з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та щомісячно проводити відповідні виплати, починаючи з 01.04.2019 року, з врахуванням фактично виплачених сум, до змін у законодавстві, передбачаючих збільшення виплат;

Стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () та Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборговані за період з 01.04.2019 року по 01.03.2022 року пенсійні виплати в сумі 95542 гривні 63 копійки з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

Стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () та Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок;

При винесенні рішення судові витрати стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () та Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () та Державну казначейську службу України () подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом місячного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 року по 28.02.2022 року в сумі 95542,63 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 року по 28.02.2022 року в сумі 95542,63грн.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції мав розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін. Зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо передчасності позовних вимог про здійснення перерахунку, нарахування та негайної повної виплату пенсії позивачу з 01.04.2019 з урахуванням індексу інфляції.

Щодо стягнення моральної шкоди, то зазначено, що суд мав виходити з презумпції спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні прозову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень, а доплату на виконання рішення суду буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, за вислугу років, як працівник органів внутрішніх справ, у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі 160/12736/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в належному перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, згідно довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 3/228 від 26.05.2021 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оформленої та поданої по заяві ОСОБА_2 (представника в інтересах громадянина ОСОБА_1 ) від 14.08.2020 року № 4-991, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, загальної суми в наступних розмірах: - посадовий оклад - 5220 гривень 00 копійок; - оклад за військове(спеціальне) звання майор - 1340 гривень 00 копійок; - процентна надбавка за вислугу років 40% - 2624 гривні 00 копійок; - премія 37,2% - 1941 гривня 84 копійки; -надбавка за особливості проходження служби 25,4% - 2332 гривні 74 копійки; - усього - 13458 гривень 58 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю з виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії в частині про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, згідно довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 3/228 від 26.05.2021 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оформленої та поданої по заяві ОСОБА_2 (представника в інтересах громадянина ОСОБА_1 ) від 14.08.2020 року № 4-991, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, загальної суми в наступних розмірах: - посадовий оклад - 5220 гривень 00 копійок; - оклад за військове(спеціальне) звання майор - 1340 гривень 00 копійок; - процентна надбавка за вислугу років 40% - 2624 гривні 00 копійок; - премія 37,2% - 1941 гривня 84 копійки; -надбавка за особливості проходження служби 25,4% - 2332 гривні 74 копійки; - усього - 13458 гривень 58 копійок повернуто заявнику без розгляду. Вимоги в іншій частині заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю з виконання рішення призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 22.02.2022 року. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 10 денний строк з дня отримання даної ухвали для подання суду пояснень щодо вищезазначеної заяви, але не пізніше 21.02.2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю з виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 року заяву ОСОБА_1 в частині про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, згідно довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 3/228 від 26.05.2021 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оформленої та поданої по заяві ОСОБА_2 (представника в інтересах громадянина ОСОБА_1 ) від 14.08.2020 року № 4-991, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, загальної суми в наступних розмірах: - посадовий оклад - 5220 гривень 00 копійок; - оклад за військове(спеціальне) звання майор - 1340 гривень 00 копійок; - процентна надбавка за вислугу років 40% - 2624 гривні 00 копійок; - премія 37,2% - 1941 гривня 84 копійки; -надбавка за особливості проходження служби 25,4% - 2332 гривні 74 копійки; - усього - 13458 гривень 58 копійок повернуто заявнику без розгляду. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю з виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 року витребувано з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 160/12736/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язано суд першої інстанції протягом трьох днів з моменту отримання ухвали направити до суду апеляційної інстанції матеріали цієї адміністративної справи для вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття апеляційного провадження.

Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, будучи страшенно обуреним з приводу неналежної виплати пенсії невиплати пенсії з 01.04.2019 року, останній звернувся зі скаргою на відповідача (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код юридичної особи 21910427), на що отримав письмову відповідь про те, що доплата ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 року у розмірі 95542,63 грн буде здійснена після виділення бюджетних асигнувань.

Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.12.2022 року №02133/28428 ОСОБА_1 надіслано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вхід. №4581 від 02.06.2022 року, наданий на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі №160/12736/21. Також, в даному листі позивачу задля виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі №160/12736/21 роз`яснено порядок звернення до суду у відповідності до вимог ст. 249 та ст. 383 КАС України.

З розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/А 1995 за Дорученням №Д № N/А 1995/13 пенсіонера ОСОБА_1 убачається, що доплата на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі №160/12736/21 за період з 01.04.2019 року по 28.02.2022 року становить 95542,63 грн.

У листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 30.05.2022 року №0400-010901-8/54463, який скеровано на адресу начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі №160/12736/21 проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Доплата ОСОБА_3 за період з 01.04.2019 року по 28.02.2022 року у розмірі 95542,63 грн. буде здійснена після виділення бюджетних асигнувань.

Вважаючи дії відповідачів щодо неналежного забезпечення перерахунку, нарахування та негайної повної виплати пенсії з 01.04.2019 року протиправними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не було доведено правомірність невиплати позивачу нарахованої пенсії.

Колегія суддів з судом першої інстанції погоджується.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на:

1) виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» фінансування пенсії, допомоги на поховання та оплата послуг за їх доставку особам, визначеним пунктами 1-5 і 7 частини першої цієї статті, у період до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Виплата пенсії особам, визначеним пунктом 6 частини першої цієї статті, допомоги на поховання та оплата послуг за їх доставку у період до досягнення такими особами пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, здійснюються Пенсійним фондом за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у порядку, встановленому Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Пенсійним фондом за погодженням із центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах соціального захисту населення та зайнятості населення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Пенсійний фонд є органом, який забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, формує резерв з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування виплати пенсій та використовує вказаний резерв коштів для поточних потреб для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах, кошти Пенсійного органу складаються, зокрема, з коштів державного бюджету.

Згідно пп.4, 6 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 року, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює в межах повноважень, передбачених законом, контроль за цільовим використанням коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для виплати позивачу заборгованості із пенсійних виплат є неналежними.

Суд першої інстанції також вірно зазначив про відсутність доказів на підтвердження відсутності коштів для виплати позивачу заборгованості з виплати пенсії у розмірі 95542,63 грн.

Відповідно до ч.1 ст.113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках.

Право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивачу були нараховані пенсійні виплати, проте не виплачені на час розгляду справи.

Відсутність додаткових асигнувань не є підставою для не виплати належних позивачу пенсійних виплат, оскільки порушуються право позивача на належне йому пенсійне забезпечення та втручання у мирне володіння майном.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати позивачу нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 року по 28.02.2022 року в сумі 95542,63 грн. а не по 01.03.2022 року (з розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/А 1995 за Дорученням №Д № N/А 1995/13 пенсіонера ОСОБА_1 убачається, що доплата на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року у справі №160/12736/21 за період з 01.04.2019 року по 28.02.2022 року становить 95542,63 грн.), а отже, вказана сума заборгованості підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі 160/12736/21 було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Відтак, позивач має право на звернення до суду з позовом про стягнення відповідних сум після здійснення перерахунку, оскільки судовим рішенням захищено право позивача на перерахунок пенсії, а право на отримання перерахованих сум також має бути захищено судом.

Щодо вимоги про стягнення пенсійних виплат з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За приписами статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У відповідності до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону № 2050-III Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Частиною другою статті 55 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що компенсація втрати частини доходів нараховується та виплачується на вже нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України.

Основною умовою, передбаченою статтею 55 Закону № 2262-ХІІ, статтею 2 Закону № 2050-III для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу (пенсії) та вірно врахував, що оскільки відповідач не здійснював виплату пенсії на виконання рішення суду у сумі 95542,63 грн., то підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого нарахування будуть порушені, відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача вказаного не спростовують.

Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди на користь позивача.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (далі - постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач у позові зазначав, що дії відповідачів спричинили позивачу моральні страждання, зокрема у позивача погіршився звичний гармонійний стиль життя, що потягло за собою певну зміну сімейних традицій, обмежено можливість побудови нових сімейних планів, а також призвело до пристосування позивача до погіршених умов існування.

Завдана йому моральна шкода пов`язується з душевними стражданнями, тривалому погіршенню настрою та самопочуття, а дійсний розмір моральної шкоди можна виміряти лише роками на які через психологічну травму стало коротшим життя позивача.

Суд першої інстанції вірно врахував, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачами моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди.

Доводи апеляційних скарг зазначеного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсійних виплат з урахуванням індексу інфляції та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 18 жовтня 2023 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш