Справа № 932/7198/23
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/7198/23
Провадження № 2а/932/238/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира взводу 4 батальйону 4 роти лейтенанта поліції Колісніченко Андрія Вікторовича, третя особа - Департамент патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
07.08.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом, у якому просить постанову серії ЕАС №7463253 від 05.08.2023 року про накладення на нього, адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 340 гривень визнати незаконною та скасувати, провадження у справі закрити, за результатами розгляду справи виділити та направити матеріали провадження для накладення дисциплінарного стягнення на відповідача.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05 серпня 2023 року командиром взводу 4 батальйону 4 роти лейтенанта поліції Колісніченко А.В. винесено відносно нього постанову серії ЕАС №7463253 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно постанови, 05.08.2023 року о 10 год. 34 хв. в м. Дніпро, вул. Короленко (Первозванівська), 5 водій, керуючи ТЗ FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.7.2, чим порушив п.8.4.в. ПДР України. Вважає постанову протиправною та такою, що не відповідає дійсним обставинам, оскільки вказана постанова винесена без будь-яких доказів скоєння ним правопорушення, це підтверджує сама постанова, в якій не зазначено жодного доказу, яким мав би керуватись працівник поліції відповідно до ст. 251 КУпАП, ст.268 КУпАП. Крім того, коли він при винесенні цієї постанови хотів скористатися правом побачити докази своєї провини, співробітником поліції йому було запропоновано заборонений законодавством України спосіб ознайомлення з доказами, а саме: подивитися його особистий телефон «Айфон», нібито там він фіксував правопорушення. Вважає, що відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини та з`ясуванню всіх вищезазначених обставин, дотримуючись процесуального порядку, відповідач мав право притягнути його до відповідальності та накладати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, тому звернувся до суду з даним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.08.2023 року зазначена адміністративна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду Департамент патрульної поліції було залучено до участі у справі в якості третьої особи.
Відповідачу командиру взводу 4 батальйону 4 роти лейтенанта поліції Колісніченко Андрію Вікторовичу надсилалась ухвала про відкриття провадження разом з копією позовною заяви з доданими до неї документами, проте відповідач правом на надання відзиву не скористався.
02.10.2023 року на адресу суду від позивача надійшов відповідь на відзив (пояснення) відповідно до якого позивач посилається на те, що інструкцією 1026 від 18.12.2018 визначений перелік дозволених для застосування технічних пристроїв, а також вимог щодо їх використання, це також дає йому законні підстави вважати, що саме патрульний поліцейський має знати про такі обов`язки під час несення служби, але нехтує ними свідомо, що підтверджує незаконність в його діях, та не тільки дає підстави для скасування винесеної ним постанови про адміністративне правопорушення, але й надає підстави для дисциплінарного стягнення. Зазначив, що він не має бажання заперечувати озброєним людям, які порушують норми не тільки його права, але і розгляду справи, тому він повідомив ОСОБА_2 , що звернуся до суду та сперечатися з ним не має бажання, а постанову оскаржує у встановленому законом порядку.
Розглянувши справу, дослідивши докази у справі, проглянувши СД-диски, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 05 серпня 2023 року серії ЕАС №7463253 у справі про адміністративне правопорушення, винесеною командиром взводу 4 батальйону 4 роти лейтенантом поліції Колісніченко А.В., накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 05.08.2023 року о 10 год. 38 хв., керуючи транспортним засобом «FORD MUSTANG», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Дніпрі, по вул. Короленка (Первозванівська), 5, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.7.2, чим порушив п.8.4.в. ПДР України. В постанові зазначено, що до неї додаються відеодокази за №47.
Відповідно до ст. 7 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено вище, відповідно до постанови серії ЕАС №7463253 від 05.08.2023 року, позивачу інкримінується порушення вимог п.8.4.в Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.
Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункт 1.4. ПДР).
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (пункт 1.5).
Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як визначено у п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу.
П.8.4.в. Правил дорожнього руху означає заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Знак 5.7.2 Розділу 33 Правил дорожнього руху означає "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом. Показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи слідує наступне. На ОСОБА_1 інспектором поліції накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень як на водія, який, керуючи транспортним засобом «FORD MUSTANG», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Дніпрі, по вул. Короленка (Первозванівська), 5, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.7.2, чим порушив п.8.4.в. ПДР України. Позивач не погодився із цією постановою, посилаючись на те, що не порушував вимоги знаку 5.7.2 Розділу 33 Правил дорожнього руху, п. 8.4.в ПДР України, проте не сказав про це поліцейським, оскільки за його твердженням боявся суперечити озброєним людям, крім того позивач вказує на те, що постанова складена невірно, а саме правопорушення було записано на особистий телефон самого поліцейського, про що він вказав в своєму клопотанні.
Вбачається, що на підтвердження вчинення позивачем порушення пункту 8.4.в ПДР представником Департаменту разом із поясненнями на позовну заяву надано до матеріалів справи два CD-диски, на яких міститься відеозапис подій, про які зазначено у спірній постанові.
Проглянувши вищевказані відеозаписи, судом встановлено, що відеокамерою з відеореєстратора відповідача по вул.Короленка, 5 у м.Дніпро було зафіксовано рух транспортного засобу «FORD MUSTANG», д.н.з. НОМЕР_1 , де чітко видно, що водій виїхав на дорогу з одностороннім рухом, де діє дія знаку 5.7.2 ПДР України, крім того з іншого відео вбачається, що ОСОБА_1 визнав вчинення вказаного правопорушення, а саме після зупинки його працівниками поліції він розмовляв по своєму мобільному телефону та в розмові зазначив, пряма мова - «Вибач, я передзвоню, оскільки не туди завернув». Вже, під час розмови з поліцейським Попович О.М. зазначив, що він визнає те, що скоїв вказане адміністративне правопорушення, оскільки не туди завернув. Всі докази своєї невинуватості, позивач зводить до того, що відеофіксація здійснювалась не належним чином, про що вказує у позові в обгрунтування своїх позовних вимог, проте інших доказів цим твердженням та того, що він не порушував Правила дорожнього руху України за наведених у постанові обставин, позивачем не надано.
Позивач у відповідності до положень ч.1 ст.77 КАС України не надав суду жодних належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість його позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.
Таким чином, суд доходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, підстав для її скасування немає, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені ним під час розгляду даної справи, не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до командира взводу 4 батальйону 4 роти лейтенанта поліції Колісніченко Андрія Вікторовича, третя особа - Департамент патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.
Судовий збір віднести за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева