Справа № 420/16294/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/16294/22
Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.06.2022р. за №0-1517, №0-1517, №0-1517.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він займається сільськогосподарською діяльністю, а також є засновником та кінцевим бенефіціаром селянського (фермерського) господарства. До видів діяльності господарства відноситься вирощування зернових культур, розведення свійської птиці. Будівлі, які належать йому на праві приватної власності, та які відповідач відніс до об`єктів оподаткування, він використовує безпосередньо у власній сільськогосподарській діяльності. Через дану обставину вони не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Тому нарахування відповідачем податку з нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості перед бюджетом є протиправними та належать до скасування.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №0-1517, №0-1517 від 24.06.2022р..

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,4грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв протиправно та незаконно, оскільки нежитлові приміщення, які належить позивачу на праві приватної власності, призначені та використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, у зв`язку із чим у відповідності до податкового законодавства, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Що стосувалось податкового повідомлення - рішення за №0-1517 від 24.06.2022р., яким нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 145,2грн., то суд першої інстанції вважав, що воно не підлягає скасуванню, оскільки приміщення загальною площею 48,40, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 не відноситься до категорій сільськогосподарського призначення та не використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, оскільки є будівлею бару, а тому дії податкового органу щодо нарахування позивачу податку на зазначене нерухому майно є правомірним та законним.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що станом на 2006р. ОСОБА_1 був засновником та головою СФГ «Гай», розташованого в с.Кубанка, 1-й км дороги Кубанка-Кремидівка №1 Комінтернівського району Одеської області.

Розпорядженням за №431 від 8.08.2022р. Комінтернівська РДА затвердила акт вибору земельної ділянки під розміщення господарського двору ФГ «Гай» на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та дозволила проведення проектно-пошукових робіт під розміщення господарського двору.

Відповідно до технічного паспорту Комінтернівського БТІ станом на 8.02.2006р. виробничий будинок в с.Кубанка (1-й км. Дороги Кубанка-Кремидівка) Комінтернівського району Одеської області складається з літ. «А»-«А-3» - будівлі адміністрації із складськими приміщеннями, літ. «В»-вівчарня, літ. «Г-Г3» свинарник, літ. «Д-1» - відкритий зерносклад з підсобними приміщеннями, літ «Е»-насосна, літ «Ж» навіс, літ. «З»-сарай, 1-водонапорна вежа, ІІ-цистерна, ІІ- майданчик для техніки, №1-4 огорожа.

Рішенням Комінтернівський районний суд Одеської області від 9.02.2006р. визнав за позивачем право приватної власності на вказані вище будівлі, як за господарським двором СФГ «Гай».

Згідно з даними з витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач є фізичною особою - підприємцем, основними видами діяльності якого є вирощування зернових культур, розведення свиней, оптова торгівлі зерном, необробленим тютюном, кормами для тварин, складське господарство.

З 26.02.2018р. позивач є також засновником ФГ «Аделіна», з місцезнаходженням Одеська область, Лиманський район, с.Кубанка, 1-й км Дороги Кубанка-Кремидівка, буд.1.

24.06.2022р. податковий орган нарахував позивачу податок з нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та прийняв податкові повідомлення-рішення:

- за №0-1517 у розмірі 145,2грн.;

- за №0-1517 у розмірі 121 566грн.;

- за №0-1517 у розмірі 3 733,8грн..

Відповідно до розрахунку вказаного податку податковий органу нарахував податок за наступними об`єктами оподаткування:

- нежитлове приміщення за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 622,3кв.м (ППР №0-1517 податок у розмірі 3 733,8грн.);

- будівлі бару, об`єкт нежитлової нерухомості за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 48,4кв.м (ППР №0-1517 у розмірі 145,2грн.);

- будівлі адміністрації із складськими приміщеннями за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 2 026,1кв.м (ППР №0-1517 у розмірі 121 566грн.).

Не погоджуючись із вказаними податковими рішеннями, позивач звернувся в суд із даним адміністративним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

За правилами ст.30 ПК України, податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п.30.2 цієї статті.

Підпунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У відповідності до п.5.2, 5.3 ст.5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у ст.1 ЗУ «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004р.» від 18.01.2001р. за №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції.

Так, відповідно ст.1 ЗУ «Про сільськогосподарський перепис», виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000р. №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

При цьому, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (ст.1 ЗУ «Про сільськогосподарський перепис»).

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Отже, судова колегія вважає, що ФОП ОСОБА_1 наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права.

При цьому, позивачем об`єкт нерухомого майна будівля адміністрації із складськими приміщення та зведеного акту вартості споруд, об`єкт нерухомості є відкритим зерноскладом із підсобними приміщеннями: будівля адміністрації із складським приміщенням - лiт. А-А3 (223,8кв.м.) вбиральня - лiт.Б (2,5кв.м.); вівчарня - літ. В (126кв.м.) свинарник - літ. Г2-23 (929,2кв.м.); свинарник - літ. Г2-2з (929,2кв.м.); відкритий зерносклад із підсобним приміщенням - лiт. Ддд1 (999кв.м.) насосна-літ. E (16кв.м.) навіс - літ. Ж (28,5кв.м.); сарай - лiт.33 (50,3кв.м.); I - водонапорна вежа; ІІ - цистерна; ІІI - майданчик для техніки, використовуються як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 7.06.2022р. у справі за №420/311/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області позовні вимоги задоволено частково та:

- визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення рішення №№ 0-1517, 0-1517 від 27.08.2020 року;

- стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2000,00 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2022р. у справі за №420/311/22 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7.06.2022р. змінено та викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду в наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн».

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7.06.2022р. у справі за №420/311/22 - залишено без змін.

Так, зі змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7.06.2022р. у справі за №420/311/22 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2022р. у вказаній справі вбачається, що предметом судового розгляду в зазначеній справі було прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:

- нежитлове приміщення за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 622,30кв.м (ППР №0-1517 за 2019 рік у розмірі 7790,57 грн.);

- будівлі бару, об`єкт нежитлової нерухомості за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 48,40 кв.м (ППР №0-1517 за 2019 рік у розмірі 302,96 грн.);

- будівлі адміністрації із складськими приміщеннями за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 2026,10 кв.м (ППР №0-1517 за 2019 рік у розмірі 84549,15грн.).

Зокрема, вказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права та об`єкт нерухомого майна - будівля адміністрації із складськими приміщеннями використовується як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Приписами ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.10.2019р. по справі за №813/8801/14.

Отже, судова колегія зазначає, що вищевказані висновки судів викладені у рішення Одеського окружного адміністративного суду та постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі за №420/311/22 мають преюдиційне значення при розгляді даної справи.

У зв`язку із наведеним, на нежитлові приміщення, які належить позивачу на праві власності, поширюється запроваджена п. ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України пільга та зазначені будівлі не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Податковим органом в свою чергу не надано доказів, здачі в оренду нерухомого майна власником будівель та споруд, наявності лізингу, позивача тощо.

Отже, податковий орган безпідставно визначив будівлі адміністрації із складськими приміщеннями за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа, 2026,10кв.м об`єктом оподаткування та відповідно нарахував податкове зобов`язання у сумі 121 566,1грн., а відтак ППР за №0-1517 від 24.06.2022р. належить до визнання його протиправним та скасування.

Так, що стосується податкового повідомлення-рішення за №0-1517 від 24.06.2022р., яким нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 3 733,8грн., судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку нарахування податку у розмірі 3 733,8грн. відбулося за об`єктом оподаткування - нежитловим приміщенням за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 622,30кв.м.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна припинено - 21.05.2018р. на підставі дарування частки об`єкту нерухомого майна.

Докази належності позивачу зазначеного приміщення в матеріалах справи відсутні. Натомість жодного доказу щодо існування такого приміщення у приватній власності позивача податковим органом не надано.

При цьому, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що відповідач не довів існування права власності на вказаний об`єкт у позивача, а значить і те, що позивач є в даному випадку платником податку.

Отже, судова колегія вважає, що податковий орган безпідставно визначив будівлі адміністрації із складськими приміщеннями за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , загальна площа 622,30кв.м об`єктом оподаткування та відповідно нарахував податкове зобов`язання у сумі 3 733,8грн., а відтак ППР за №0-1517 від 24.06.2022р. належить до визнання його протиправним та скасування.

Що стосується податкового повідомлення-рішення за №0-1517 від 24.06.2022р., яким нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 145,2грн., судова колегія зазначає наступне.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суд встановив, що об`єкт нерухомого майна будівля бару, загальною площею 48,4, яка знаходяться адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності.

Приміщення загальною площею 48,40кв.м, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 не відноситься до категорій сільськогосподарського призначення, оскільки є будівлею бару, що також встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 7.06.2022р. у справі за №420/311/22 та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2022р. у вказаній справі.

Отже, судова колегія вважає, що податкове повідомлення-рішення за №0-1517 від 24.06.2022р., яким нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 145,2грн. є правомірним а тому не підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 жовтня 2023р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко