Справа № 120/5406/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 жовтня 2023 р. Справа № 120/5406/23

Суддя Вінницького окружного адміністтивного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙФ" до Вінницької митниці про визнання протиправними і скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙФ" звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ним було надано усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару. Окрім того вказує на те, що документи, які подавалися під час митного оформлення містять зрозумілу та чітку інформацію про товар та його ціну та не дають підстав сумніватися щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Таким чином, рішенням прийняті відповідачем є безпідставними.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Зокрема, відповідач акцентує увагу на тому, що у поданих відомостях міститься низка розбіжностей. Серед іншого зазначає, що у митній декларації країни відправлення зазначена інша назва товару, ніж у поданій до митного оформлення ЕМД.

Ознайомившись з наявними матеріалами справи, суд встановив наступне.

05.01.2022 року між компанією Chusngbailian New Material Technology Co., Ltd (продавець) та ТОВ "РАЙФ" (покупець) укладено контракт № 05012022, відповідно до якого продавець зобов`язується здійснити поставку напільних покриттів, а покупець прийняти та оплатити вказаний товар на умовах цього контракту.

Позивачем було надіслано до митного органу декларацію № 23UA91U2, рахунок-фактуру (інвойс) № TCY21022-02 від 13.01.2022 року, зовнішньоекономічний договір від 05.01.2022 року № 05012022, митну декларацію країни відправлення від 13.01.2022 року № 00206328, коносамент № WMS 21124408 від 17.01.2022 року.

Опрацювавши вказані документи, Вінницькою митницею за результатом виконання митних формальностей було виявлено наступні розбіжності: у митній декларації країни відправлення № 0206328 від 13.01.2022 року в описовій графі товару зазначено інший вид товару, а саме PVC flororing, відмінний від виду товару зазначеного у інших наданих позивачем документах, також у вказаній декларації міститься посилання на коносамент № 215575797, однак до ЕМД додано коносамент від 17.01.2022 року № WMS21124408. Серед іншого відповідачем встановлено, що у рахунку-фактурі TCY21022-01 від 13.01.2022 року не вказано одиницю виміру за встановлену ціну товару. Окрім того, згідно поданого страхового полісу страхова сума складає 22626,81 USD, що відрізняється від вартості товару згідно наданого рахунку-фактури.

Так, позивачу було надіслано повідомлення про витребування додаткових документів згідно з ч. 3 ст. 53 МК України.

Декларантом було надіслано повідомлення, що додаткові відомості надаватися не будуть у зв`язку із наданням усіх необхідних документів, що повністю підтверджують вартість товару.

Так, за результатами розгляду, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA401000/2023/000020/2 від 15.02.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401060/2023/000013.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.

Частиною першою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та третьою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин одинадцятої та дванадцятої статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Суд наголошує, що такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так, судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2023/00020/2 від 15.02.2023 року стало те, що документи, які позивач надав для підтвердження задекларованої митної вартості товарів, містили розбіжності та не містили всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена.

Відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 05012022 від 05.01.2022 року компанія Changzhou Chuangbailian New Marerial Technology Co., Ltd зобов`язується здійснити поставку напольних покриттів, а ТОВ "Райф" прийняти і оплати товар в доларах за партію протягом 180 днів після отримання та перевірки товару шляхом банківського переказу.

На поставку вказаного товару виставляється рахунок, який є невід`ємною частиною контракту (розділ 1 контракту № 05012022).

Пунктом 2.1 цього контракту передбачено, що ціна товару погоджується і вказується у рахунку.

Принагідно, суд вказує на те, що предметом договору є узгоджені сторонами умови про найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, асортимент, номенклатура за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами можуть визначатися за згодою сторін, як у договорі, так і у додатках до договору.

Так, до електронної митної декларації було додано інвойс № TCY21022-02 від 13.01.2022 року, що є невід`ємною частину аналізованого зовнішньоекономічного контракту, та у якому зазначений наступний чіткий перелік товарів із його відповідними характеристиками: SPC flooring 1120*180*4 мм в 1020 коробках на 17 палетах та SPC flooring 610*305*5 мм у 300 коробках на 5 палет, загальною вартістю 20569 USD.

Окрім того, зазначений у контракті товар відповідає у вказаному інвойсі коду класифікації товару та, відповідно, коду, зазначеному у митній декларації, що класифікується згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД). Так, відповідно Закону України "Про митний тариф України" до тарифного коду відносяться інші покриття пластмасові для підлоги, самоклейні або несамоклейні, у рулонах або пластинах; покриття пластмасові для стін або стелі.

Також суд вважає за доцільне зазначити, що посилання відповідача на відсутність конкретної вказаної одиниці виміру у якій встановлена ціна товару є проявом надмірного формалізму, оскільки вказане не впливає на можливість ідентифікувати одиницю виміру відповідного товару з огляду на зазначення усіх необхідним відомостей.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо наявності розбіжностей у назві товару. Так, у митній декларації країни відправлення № 00206328 зазначено PVC flooring, натомість у митній декларації та доданій до неї документах зазначено SPC floring.

Однак, наявність невідповідності у назві товару не може бути достатньою підставою, що вказує на недостовірність зазначеної у митній декларації інформації.

Так, суд зазначає, що під час здійснення контролюючим органом перевірки товару не встановлено розбіжностей в характеристиках товару, зазначених позивачем у митній декларації. Вказане підтверджується актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с. 20).

Окрім того, у матеріалах справи наявний пакувальний лист, що є супровідним документ до вантажу, де зазначено перелік товару, що відповідає переліку у інвойсі.

Окремо суд вказує, що посилання відповідача на зазначення у митній декларації країни відправника накладної № 12557597 не є підставою для сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей, оскільки координати поставки, номер судна та номер контейнера співпадають з вказаними відомостями у коносаменті № WMS211124408, що зазначений у митній декларації № 23UA9U6, та відомостями зазначеними в міжнародній товаро-транспортній накладній № 1011.

Відтак, з огляду на вищенаведене у сукупності, зазначення в описовій графі іншої назви товару та номеру коносаменту у декларації країни відправника, не може слугувати підставою для сумніву у задекларованій вартості товару та не позбавляє митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару на підставі наявних документів.

Відповідно до п. 3.1 контракту № 05012022 поставка товару здійснюється на умовах Інкотермс 2020. Так, у пункті 20 митної декларації № 23UA9102 визначено, що поставка здійснюється на умовах СIF UA Pivdennyi.

Згідно з Інкотермс-2020 CIF означає, що продавець доставляє вантаж на борт судна або надає вантаж, вже доставлений у такий спосіб. Ризик утрати або пошкодження вантажу переходить після того, як вантаж розміщено на борту судна, з цього моменту вважається, що продавець виконав свої обов`язки щодо доставлення товару, не залежно від того, чи фактично прибув товар в належному стані, в зазначеній кількості чи взагалі в повному обсязі.

Стандартизовані умови поставки CІF згідно правил Інкотермс 2020 в частині розподілу обов`язків сторін за договором передбачають, що продавець товару бере на себе зобов`язання щодо оплати витрат на фрахт судна для перевезення товару у порт призначення, на страхування товару під час перевезення та на виконання експортних митних формальностей. Відтак, визначена сторонами договору ціна товару включає його транспортування до порту ввезення у країну покупця та страхування товару під час транспортування.

Тобто поставка товару на умовах CIF означає, що продавець виконав поставку, коли товар завантажено на транспортний засіб в порту відвантаження та має на увазі перевезення товару або транспортного засобу морським транспортом, а продажна ціна включає в себе вартість товару, фрахт, а також вартість страхування.

Відповідно до правил Інкотремс 2020 продавець повинен забезпечити мінімальне страхове покриття ризику втрати товару покупцем або пошкодження товару під час перевезення. Відтак, продавець для умов CIF повинен отримати страховий поліс.

Так до митної декларації позивачем було надано страховий поліс із зазначеною страховою сумою у розмірі 22626,81 USD (а.с. 18).

Відповідно до зазначеного страхового полісу компанія Ping An Property and Casualty Insurance Company of China, LTD на прохання страхувальника Chuangbailian New Material Technology Co., LTD зобов`язується застрахувати товар SPC flooring відповідно до інвойсу № ТСН21022-02.

Суд наголошує, що згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс договір страхування має бути укладений із страховиками або страховою компанією, що користуються доброю репутацією, та, за відсутності прямої домовленості сторін про інше, на умовах мінімального страхового покриття відповідно до Умов страхування вантажів (Institute Cargo Clauses) Інституту Лондонських Страховиків (Institute of London Underwriters) або будь-якого подібного зводу правил. Тривалість періоду страхового покриття обумовлюється статтями Б.4 і Б.5. За вимогою покупця і за його рахунок, продавець зобов`язується, де це можливо, забезпечити страхування від військових ризиків, ризиків, пов`язаних із страйками, повстаннями та іншими громадськими хвилюваннями. Мінімальне страхування повинне покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10 відсотків (тобто 110%) і бути обумовленим у валюті договору купівлі-продажу.

Так, судом встановлено, що страхування товару вартістю 20569,83 USD здійснено відповідно до вимог Інкотермс, виходячи з розміру мінімального страхування, що має покривати зазначену вартість товару. Однак, контролюючим органом не взято до уваги вимог та умов поставки CIF.

Окрім того, судом враховано, що позивачем до суду було надано висновок Державного підприємства "Укпромзовнішекспертиза" Мінекономіки від 17.03.2023 року № 311 відповідно до якого згідно з аналізом цінової інформації постачальників та виробників відповідної та подібної продукції можна вважати, що рівень цін на SPC підлогу, що імпортується згідно з Комерційним інвойсом № TCY21022-02 ВІД 13.01.2022 року до контракту № 05012022 від 05.01.2022 року відповідає поточній кон`юнктурі ринку.

Відтак, позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару.

Суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Враховуючи вищевикладене, за умови відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем рішень, суд доходить до висновку, що рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UА401000/2023/000020/2 від 15.02.2023 року та картка відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UА 401060/2023/000013 є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, суд вказує на обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙФ" (Чоколовський бульвар, 40, м. Київ, код ЄДРПОУ 3641108) до Вінницької митниці (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця ) про визнання протиправними та скасування рішень, задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Вінницької митниці № UA401000/2023/000020/2 від 15.02.2023 року про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 401060/2023/000013.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙФ" понесені виплати зі сплати судового збору у розмірі 5368 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович