Справа № 461/5777/23
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5777/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.

за участю: секретаря судового засідання Євтушенка В.Ю.

представника позивача: Юрчака В.В.

представника відповідача: Лубоцького Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративний позов адвоката Завади Тараса Романовича в інтересах ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Завада Тарас Романович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби, в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0446/20900/22 від 11.07.2023 та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, оскільки за результатами проведеного митного огляду було виявлено незадекларований товар, про наявність якого Позивач у процесі усного опитування не заявив, а у митній декларації не вказав. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 434 945, 28 грн. Товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0446/20900/22 від 24.04.2023 року, а саме: одяг новий з ярликами та бирками торгових марок «NIKE», «ADIDAS», «PUMA» в асортименті в кількості 627 штук повернуто ОСОБА_1 . Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 32 811, 35 витрат за зберігання товару на складі митниці. На думку позивача оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а також прийнята без належного повідомлення особи про розгляд справи про порушення митних правил. Доводи Позивача зводяться до того, що Митниця, приймаючи оскаржувану постанову про порушення митних правил не врахувала усі ключові обставини, а накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, посилаючись на хибний висновок експерта, визначила його явно непропорційним до вчиненого правопорушення. Так, під час розгляду справи у митному органі позивач через свого представника надав письмові пояснення, у яких долучив фіскальні чеки, які підтверджують дійсну фактурну вартість ввезеного товару, однак відповідач безпідставно, без належної на те правової підстави провів експертизу товарів, внаслідок якої було визначено неправильну та завищену вартість товарів у розмірі 1 449 817.60 грн. Більше того, на думку позивача висновок експертизи у цій справі є неналежним та недопустимим доказом, оскільки посадовими особами митного органу порушено процедуру відібрання зразків для експертизи, а до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром. Не враховано також того факту, що країна відправки таких товарів є Республіка Польща, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України. Позивач зазначає, що в його діяннях відсутній умисел, оскільки йому не було відомо про вміст відповідного упакування та той факт, що такий товар підлягав декларуванню. При цьому, ОСОБА_1 не визнавав його своєю власністю, а такий був придбаний іншою особою в м. Варшава в офіційних магазинах бренду NIKE за період з 20.04.2023 року по 21.04.2023 року, що підтверджується, зокрема фіскальними чеками. З наведеного позивач приходить до переконання, що в його діяннях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 25.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а сторонам роз`яснено право на подачу до суду відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та визначено строк на їх подачу.

06.09.2023 року до суду надійшов відзив від Львівської митниці Державної митної служби України, у якому відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. На спростування доводів позивача зазначає, що висновок експерта є належним та допустимим доказом. Так відповідач повідомив, що оскільки в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митного органу не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, в порядку ст. 516 МК України в справі було призначено експертизу та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення. Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 02.06.2023 № -0379, такий складений експертами Седлецьким В., Вишневецьким С., які володіють достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз. Більше того, обрання методу (методики) проведення досліджень (експертиз) належить до компетенції експерта. З урахуванням наведеного наголошував суду, що висновок № -0379 від 02.06.2023 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом. Щодо неналежного повідомлення позивача та його представника про розгляд справи у митному органі відповідач вказав, що у протоколі про порушення митних правил містилася інформація про час та місце розгляду справи, а саме 04.07.2023, який був надісланий листом Львівської митниці від 26.04.2023 №7.4/20-01/10/ НОМЕР_1 . Більше того 07.07.2023 Львівською митницею надіслано лист №7.4/20-03/8.19/17085 адвокату Завада Т.Р. про час та місце розгляду справи, а 11.07.2023 Львівською митницею отримано письмові пояснення адвоката Завади Т.Р. від 10.11.2023. Крім того, представник відповідача вказує, що в поясненні від 24.04.2023 ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні. Таким чином, відповідач переконаний, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

18.09.2023 року представником позивача скеровано відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача, покликаючись на правові позиції Верховного Суду. Зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. Окрім цього, зазначає, що фіскальними чеками підтверджується інша вартість ввезеного товару, а саме: 321 914,894 грн. Достовірність таких документів додатково підтверджується й виписками по банківських рахунках третіх осіб, які й здійснювали придбання ввезеного незадекларованого товару, натомість відповідач, при розгляді справи протиправно не взяв до уваги, відомості, вказані у фіскальних чеках. а замість цього надав перевагу відомостям, викладеним у висновку експертизи, хоча посадовими особами митного органу було порушено процедуру відбору зразків, а сам висновок не містить достатньої мотивації чому при експертизі був застосований другий із передбачених законом додаткових методів коригування, а саме метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова клопотання адвоката Юрчака Владислава Валентиновича, який діє в інтересах позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 72902861 та виконавчому провадженні № 72902704, що відкриті на підставі виконавчого документа Постанови про порушення митних правил № 0446/20900/32 від 11.07.20213 Львівської митниці до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі № 461/5777/23.

Представник позивача адвокат Юрчак В.В. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у заявах по суті справи.

Представник відповідача Львівської митниці державної митної служби України Лубоцький Б.І. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, а також, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, врегульовані положеннями МК України та згідно ч. 1 ст. 7 МК України становлять митну справу. Одним із принципів здійснення митної справи є принцип законності та презумпції невинуватості (п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України).

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 489 МК України).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 24.04.2023 о 05 год. 00 хв. у зону митного контролю пункту пропуску "Угринів-Долгобичув" митного поста "Угринів" Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» прибув рейсовий автобус сполученням «Чернігів-Бидгощ», д.н.з НОМЕР_2 , яким в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_2 .

Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. У письмовій декларації позивач зазначив, що перевозить «особисті речі» у кількості «2 шт.» вартістю 1000 євро.

За результатами митного огляду салону та багажного відділення рейсового автобуса, окрім задекларованих предметів, в багажному відділенні рейсового автобуса, було виявлено не задекларований товар, а саме: «штани в асортименті нові 30 шт.»; «футболки в асортименті нові 35 шт.»; «кофти в асортименті нові 34 шт.»; «взуття в асортименті нове, «NIKE», «ADIDAS», «PUMA» 354 пар»; «сумки в асортименті нові 174 шт.». Загальна кількість 627 штук. Про наявність виявлених під час митного огляду товарів гр. України ОСОБА_2 у процесі усного опитування не заявив, у митний декларації не вказав. Внаслідок цього головним державним інспектором оперативного відділу УБК та ПМП Львівської митниці Коцюбниським О.С. складено протокол про порушення митних правил № 0446/20900/23 від 24.04.2023 та відібрано письмові пояснення від ОСОБА_1 .

Згідно одержаного висновку експертизи від 02.06.2023, проведеного Управлінням товарознавчої , інженерно-технічної та криміналістичної експертизи СЛЕД Державної митної служби України встановлено, що загальна вартість вилучених товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 03.05.2023 у справі про порушення митних правил № 0446/20900/23 станом на 24.04.2023 становить 1 449 817,60 грн.

Внаслідок цього, відповідач дійшов до переконання, що ОСОБА_1 , під час перетину державного кордону 24.04.2023 не задекларував товар на загальну суму 1 449 817,60 грн., що підлягав обов`язковому декларуванню зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України.

Згідно з ч. 2 ст. 471 МК України, недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення.

Згідно з частиною 8 статті 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 4 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті (сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг), але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Виходячи з наведених норм, ОСОБА_1 справді був декларантом ввезеного товару, а отже мав обов`язок заявити митному органу достовірні відомості з приводу кількості та вартості ввезеного ним товару на митну територію України.

Суд встановив, що у письмових поясненнях позивача, відібраних у нього під час складання протоколу про порушення митних правил зазначено: «Я, ОСОБА_1 , 24.04.2023 року рухаючись автобусом в якості водія а-в Сетра АС04-32ЕТ за напрямком в Україну через митний пост Угринів смугою руху червоний коридор. Під час усного опитування в ЗМК заявив лише особисті речі зазначені товари в декларації. Невідома мені особа передала та просила перевезти через кордон 8 мішків з речима та 3 коробки з сумками. Коли я ввозив товар я не знав, що це заборонено. Своє діянні розумію. Свою вину визнаю. Написано з моїх слів, заперечень немає.».

Однак, згідно з висновком щодо застосування норм права, що викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 471 передбачає суб`єктивну сторону у вигляді умислу або необережності. Разом з тим суд встановив, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що «невідома особа» передала йому товар значного обсягу та просила перевезти його через кордон, а заповнюючи митну декларацію погодився з тим, що йому відомо, що повідомлення у митній декларації недостовірних відомостей тягне за собою відповідальність згідно із законом. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про те, що в діяннях ОСОБА_1 наявна вина у вигляді необережності, оскільки позивач міг бути не обізнаним із детальним вмістом товару, що перевозиться, знаючи про його існування, зобов`язаний був повідомити митний орган (задекларувати товар), чого натомість не зробив.

З огляду на це, суд відхиляє доводи позивача про відсутність вини в діяннях позивача, як відсутність суб`єктивної сторони інкримінованого складу адміністративного правопорушення. Натомість приходить до висновку, що відповідачем належним чином встановлено факт порушення митних правил, що полягає у недекларуванні товарів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 471 МК України.

Окремо позивач вважав, що його права під час розгляду справи про порушення митних правил митним органом було порушено, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату розгляду справи на Львівській митниці. Відповідач такі доводи спростовував та доводив суду, що як позивача, так і його представника належним чином повідомляли про розгляд справи. Суд погоджується з доводами відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно норм ст. 500 МК України, захисником є особа, яка в порядку, встановленому законом, уповноважена здійснювати захист прав і законних інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а у разі необхідності - свідка та надавати їм необхідну юридичну допомогу. Захисник під час участі у справі користується усіма правами, зазначеними у статті 498 цього Кодексу, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо особою, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, і не може бути доручена захиснику.

Суд встановив, що 07.06.2023 Львівською митницею було надіслано окремий лист №7.4/20-04/10/ НОМЕР_3 про інформування громадянина України ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, який йому було вручено. 03.07.2023 Львівською митницею було отримане клопотання адвоката Завади Т.Р. про ознайомлення із матеріалами справи та відкладення розгляду 06.07.2023 року з матеріалами справи ознайомився помічник адвоката Завади Т.Р. Юрчак В.В. 07.07.2023 Львівською митницею надіслано лист №7.4/20-03/8.19/17085 адвокату Завада Т.Р. про час та місце розгляду справи. 11.07.2023 Львівською митницею отримано письмові пояснення адвоката Завади Т.Р. від 10.11.2023.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомив захисника позивача про дату та час проведення розгляду справи відправивши лист на його офіційну електронну адресу, а отже доводи позивача про розгляд справи без належного повідомлення не знаходять свого підтвердження.

Розглядаючи твердження позивача щодо висновку експертизи, а саме його недопустимість та неналежність як доказу, суд погоджується із такими та відхиляє спростування відповідача виходячи з такого.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, в тому числі й висновком експерта (п. 4 ч. 1 ст. 495 МК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, якщо виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Згідно норм ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Судом встановлено, що 03.05.2023 державним інспектором відділу провадження у справах про порушення митних правил УБК та ПМП Львівської митниці Бащуком О.Г. прийнято постанову про призначення експертизи у справі про порушення митних правил № 0446/20900/23, якою вирішено призначити проведення товарознавчої експертизи товарів , тимчасово вилучених протоколом про ПМП № 0446/20900/23 від 24.04.2023 згідно опису до зазначеного протоколу; Проведення експертизи доручено СЛЕД Держмитслужби; передати в розпорядження експерта такі предмети та матеріали: 1) вилучені протоколом про порушення митних правил № 0446/20900/23 від 24.04.2023 товари, які знаходяться на складі Львівської митниці м/п Угринів; 2) копію протоколу про ПМП № 0446/20900/23 від 24.04.2023; поставлено перед експертом таке питання: «яка вартість товару, вилученого у справі предмету ПМП станом на 24.04.2023?». Постанова вмотивована необхідністю встановлення вартості вилученого товару, що потребує спеціальних знань в галузі товарознавства.

У висновку зазначено, що для визначення ринкової вартості наданих на дослідження товарів використано порівняльний підхід, який передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібних товарів з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та досліджуваними об`єктами. Для визначення ринкової вартості товарів, станом на 24.04.2023, враховано, що цінова інформація щодо пропозицій подібних товарів відповідає критеріям, визначеним Національним стандартом та Методичними рекомендаціями, зокрема умови на ринку подібних об`єктів, які визначали формування цін продажу або пропозиції, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, що відбулися, можуть бути враховані. При визначені ринкової вартості об`єктів експертизи враховано наявне маркування на товарах, а також цінову інформацію щодо пропозицій продажу ідентичних/подібних товарів, наявну в мережі інтернет.

У висновку також зазначено, що результати цього дослідження є достовірними, зокрема, за таких умов: - товари, зазначені у постанові про призначення експертизи від 03.05.2023 в справі про порушення митних правил № 0446/20900/23, протоколі про порушення митних правил від 24.04.2023 № 0446/20900/23 та описі предметів від 24.04.2023, відповідають наданим до огляду зразкам.

В контексті цього суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 357 МК України, дослідження (аналіз, експертиза) проб (зразків) проводиться протягом 10 днів після їх надходження до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). У разі потреби цей строк може бути продовжено за рішенням керівника спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, керівника митного органу або його заступника за місцем розташування відокремленого підрозділу зазначеного спеціалізованого органу або керівника відповідної експертної установи (організації), але не більше ніж на 20 днів.

Отже, з положень ст. 357 МК України вбачається, що дослідження (аналіз, експертиза) спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом може проводитися виключно щодо проб (зразків) товару, які повинні бути отримані відповідно до встановленої законодавством процедури.

При цьому, статтею 356 МК України врегульовано питання взяття проб (зразків) товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 356 МК України, взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.

Згідно з ч. ч. 13-14 ст. 356 МК України, проби (зразки) товарів, крім великогабаритних і технічно складних (машини, технологічні лінії, промислові конструкції тощо), беруться в мінімальній кількості у двох примірниках (досліджуваний та контрольний), кожен з яких є достатнім для проведення дослідження. У разі якщо взяття контрольних проб (зразків) товарів з об`єктивних причин не видається можливим (одиничний товар, обмежена кількість, вміст поштового відправлення тощо), проби (зразки) товарів беруться в одному примірнику (досліджуваному).

Відповідно до ч. 17 ст. 356 МК України, про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, для належного проведення експертизи, потрібно дотриматися порядку відібрання зразків для цієї експертизи. Однак суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє як рішення керівника митного органу або його заступника про взяття проб (зразків) товару, так і акт про взяття проб (зразків) товарів. Зокрема, в постанові про призначення експертизи у справі про порушення митних правил № 0446/20900/23 серед переліку предметів наданих експерту на дослідження не згадуються відібрані зразки для дослідження. Більше того, листом відповідача за №7.4-4/20-03/8.19/13994 від 06.06.2023 у відповідь на адвокатський запит представника позивача адвоката Завади Т.Р., серед іншого, повідомлено, що взяття проб (зразків) товарів у справі про порушення митних правил не відбувалося у зв`язку із відсутністю потреби.

Відтак, під час проведення експертизи було порушено порядок відбору зразків, з огляду на те, що такий взагалі не проводився, а отже, сама експертиза була проведена з порушенням ст. 356-357 МК України.

Відповідно до ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Як встановлено вище, висновок експертизи Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи СЛЕД Державної митної служби України від 02.06.2023, складений з порушенням процедури відібрання зразків, передбаченої ст. 356-357 МК України, а тому вважається недопустимим доказом.

Врешті, суд додатково зазначає, що зі змісту висновку експертизи також вбачається, що для порівняння враховувалась інформація про вартість товарів з торговельних мереж м. Львова та мережі Інтернет. Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром. Більше того, не враховано також того факту, що країна відправки таких товарів є Республіка Польща, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Однак в цій ситуації суд з`ясував, що висновок експертизи від 03.06.2023 насправді не містить інформації щодо предмета доказування, позаяк зміст висновку не містить достатніх відомостей про дійсне порівняння товарів та цін на них, а також не враховано, що товар придбавався на території Республіки Польща, натомість порівняння цін здійснювалося за ціновими пропозиціями на ринку України

З огляду на це суд погоджується з доводами позивача про те, що висновок експертизи, наявний в матеріалах справи є недопустимим та неналежним доказом.

Насамкінець суд з`ясував, що під час розгляду справи про порушення митних правил № 0446/20900/23 захисником позивача адвокатом Завадою Т.Р. було подано письмові пояснення та долучено фіскальні чеки. У цих поясненнях позивач повідомив митний орган про те, що ввезений товар придбавався 4 особами у м. Варшава протягом 20-21.04.2023, а сумарна вартість придбаного товару становить 37 117,39 PLN. Позивач наголошував, що такі фіскальні чеки є вагомим доказом митної вартості товару, адже вони містять точні дані про кількість, найменування та ціну фактично сплачену за товар, виданий продавцем такого товару, що стосується безпосередньо обставин справи.

Натомість митний орган під час розгляду справи відхилив такі доводи позивача без зазначення будь-яких причин про це у оскаржуваній постанові. У відзиві на позовну заяву представник відповідача пояснив, що відомості, відображені у фіскальних чеках не бралися до уваги, оскільки такі не були надані на розгляд митного органу під час складення протоколу про порушення митних правил.

Суд дослідив згадані письмові пояснення, фіскальні чеки, їх переклади, а також додаткові докази та з`ясував, що 20-21.04.2023 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було придбано у магазинах у м. Варшава новий одяг з ярликами та бирками торгових марок «NIKE», «ADIDAS», «PUMA» в асортименті, в кількості 627 штук.

Внаслідок фінансових операцій 20.04.2023 р. з купівлі продажу було видано наступні фіскальні чеки на такі суми: 1) №014754/0145 1168,69 PLN; 2) №014753/0145 1181,19 PLN; 3) №027940/0146 1133,45 PLN; 4) №034447/0146 1154,93 PLN; 5) №034457/0146 1169,93; 6) №034478/0146 1123,45 PLN; 7) №034480/0146 1154,96 PLN; 8) №034482/0146 1168,44 PLN; 9) №023100/0148 1171,69 PLN; 10) №023111/0148 1151,45 PLN; 11) №023114/0148 1179,19 PLN; 12) №018557/0152 1181,9 PLN. Загальна вартість 13 939,27 PLN.

Внаслідок фінансових операцій 21.04.2023 р. з купівлі продажу було видано наступні фіскальні чеки на такі суми: 1) №026207/0152 1179,44 PLN; 2) №026208/0152 1158,44 PLN; 3) 026210/0152 1193,43 PLN; 4) №026212/0152 1175,93 PLN; 5) №026213/0152 1175,58 PLN; 6) №026219/0152 1187,17 PLN; 7) 026220/0152 1178,13 PLN; 8) №026221/0152 1190,38 PLN; 9) №026222/0152 1184,63 PLN; 10) №026226/0152 1161,18 PLN; 11) №026237/0152 1178,68 PLN; 12) №026238/0152 1175,69 PLN; 13) №026239/0152 2589,9 PLN; 14) №026240/0152 1504,94 PLN; 15) №VAT 01/04/2023 4944,6 PLN. Загальна вартість 23 178,12 PLN. Загальна вартість придбаного товару 37 117,39 PLN.

Зазначені фінансові операції підтверджуються також: Випискою по карті № OG8I-0R0F-PAB5-U4KU від 12.09.2023 року; Випискою по карті № 4J6E-DPLC-F1BJ-UGHB від 12.09.2023 року; Випискою по карті № НОМЕР_4 -ETGJ-N017-C40M від 12.09.2023 року.

Надаючи оцінку вказаним фіскальним чекам та випискам із банківських рахунків, суд вважає, що наведені докази беззаперечно вказують на дійсну вартість предметів справи про порушення митних правил, оскільки позивачем надано не тільки фіскальні чеки, але й докази оплати вказаного товару.

Отже, суд з`ясував, що станом на 24.04.2023 року 37 117,39 PLN становить 321 914,894 грн., про що так само зазначав і позивач.

Таким чином на момент розгляду справи в митному органі відомості про вартість товарів позначали як докази надані позивачем, так і висновок експертизи, складений за постановою посадових осіб відповідача. Визначена вартість товару є ключовою обставиною з огляд на обсяги накладення адміністративного стягнення, який в силу санкції ч. 2 ст. 471 МК України безпосередньо залежить від визначеної вартості товару.

Повертаючись до положень ст. 498 МК України, суд зазначає, що МК України не містить будь-яких застережень щодо того, що особа-правопорушник має право подати докази на підтвердження фактурної вартості товарів виключно під час складання протоколу про порушенням митних правил, а не під час безпосереднього розгляду справи про порушення митних правил. При цьому, право на подання доказів безпосередньо «під час розгляду справи» гарантоване особі згідно ст. 498 МК України.

Окрім цього, слід звернути увагу суду на приписи ч. 4 ст. 368 МК України, згідно з якими, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу шляхом прийняття письмового рішення за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В даному випадку, ані в оскаржуваній постанові, ані в відзиві відповідач не наводить жодних аргументів, що фактурна вартість товару є недостовірною. Більше того відповідачем не надано жодних доказів які б свідчили про підроблення вказаних фіскальних чеків або виписок із банківських рахунків.

Враховуючи попередні висновки суду щодо неналежності та недопустимості як доказу висновку експертизи Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи СЛЕД Державної митної служби України від 02.06.2023 суд приходить до переконання, що митний орган повинен був взяти до уваги саме відомості, відображені у фіскальних чеках, долучених до письмових пояснень представника позивача адвоката Завади Т.Р , або ж відхилити їх з належних підстав та пояснити, чому відомості відображені у них на думку митного органу є недостовірними. Оскільки відповідач цього не зробив, а суд внаслідок повного та всебічного дослідження згаданих доказів не знаходить підстав для їх недостовірності, то на думку суду відповідач протиправно не взяв до уваги відомості про вартість товарів, відображені у фіскальних чеках на їх придбання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи приписи ст. 489 МК України, суд дійшов до переконання, що відповідач під час розгляду справи про порушення митних правил № 0446/20900/23 не врахував ключову обставину, а саме, що вартість ввезеного товару підтверджуються фіскальними чеками, щодо яких відсутні об`єктивні сумніви про їх недостовірність, та становить 321 914,894 грн., а не 1 449 817,60 грн. Ця обставина є ключовою, оскільки розмір адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 471 МК України розраховується саме на підставі вартості товарів.

Разом з тим, суд з`ясував, що митний орган правильно встановив наявність складу інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 471 МК України у діяннях ОСОБА_1 .

Отже постанова Львівської митниці Державної митної служби України у справі № 0446/20900/23 від 11.07.2023 року, не відповідає принципу обґрунтованості в частині накладеного стягнення. Під час судового розгляду відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірність своїх дій при визначення розміру стягнення.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено (п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №660/575/16-а, від 12.05.2020.

Виходячи з наведеного суд вважає за доцільне змінити ОСОБА_1 захід стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 471 МК України, виходячи зі справжньої вартості ввезеного товару, що станом на день його ввезення становить 321 914,894 грн. Враховуючи таку вартість товару, а також санкцію ч. 2 ст. 471 МК України суд вважає змінити захід стягнення, та накласти штраф у розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, а саме у розмірі 107 304, 96 грн. (321 914,89 * 30 %).

Оскільки позивач просив суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду із позовною заявою позивач сплатив 536,80 грн судового збору. Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 300 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 139, 243-246,250, 268,286,293 КАС України, ст.ст. 50-51, 55, 215, 291-292, 295, 351-352, 354, 485 МК України, суд, -

У Х В А Л И В:

адміністративний позов адвоката Завади Тараса Романовича в інтересах ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Зменшити захід стягнення за постановою Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про порушення митних правил № 0446/20900/23 від 11 липня 2023 року, в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України про відповідальність за адміністративне правопорушення, зі штрафу в сумі 434 945, 28 грн. на штраф в сумі 107 304, (сто сім тисяч триста чотири) гривень 96 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 300 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (38253, Полтавська область, Семенівський район, с. Біляки; РНОКПП: НОМЕР_5 );

Відповідач: Львівська митниця Державної митної служби України (Вул. Т. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000; )

Повний текст рішення виготовлений 17.10.2023 року.

Суддя Мисько Х.М.