Справа № 380/3046/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/3046/23 пров. № А/857/11286/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року (прийняте у м. Львові суддею Братичак У. В.) в справі № 380/3046/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області) 17.02.2023 звернулося в суд з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 та просило стягнути з неї до бюджету податковий борг у сумі 375 283,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що у відповідача є податковий борг на загальну суму 375 283,51 грн. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплатила, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника оскаржила його в апеляційному порядку; просить скасувати рішення суду першої інстанції, позаяк суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального і матеріального права, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що нею було сплачено податок на нерухоме майно згідно з податковим повідомленням-рішенням № 1-1307 від 05.09.2022 у сумі 11 775,00 грн та податковим повідомленням-рішенням № 0-1307 від 07.06.2021 у сумі 8496,48 грн, що підтверджується копіями податкових повідомлень-рішень та квитанціями, які додаються до апеляційної скарги; також сплачено і орендну плату за землю на підставі чотирьох податкових деклараціях з плати за землю від 10.01.2023, що підтверджується копіями декларацій та квитанціями до платіжної інструкції. Суд першої інстанції не врахував, що в неї не виникло податкового боргу і за податковим повідомленням-рішенням № 1-1307 від 05.09.2022 на суму 172 608,00 грн та податковим повідомленням-рішенням № 0-1307 від 07.06.2021 на суму 124548,66 грн, адже відповідно до підпункту «а» пункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітній рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, однак позивач не додав до позовної заяви доказів підтвердження направлення у визначені законом строки та порядку відповідачці податкового повідомлення-рішення № 1-1307 та № 0-1307 від 07.06.2021, а також що такі отримані і з дати отримання сплив 60-денний строк, тобто позивачем не доведено, що податкове зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями рішеннями є узгодженими та у неї виник на цій підставі податковий борг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, згідно з довідкою про податкову заборгованість № 1601/5/13-01-13-03 від 09.02.2023, податковий борг ОСОБА_1 із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості станом на 08.02.2023 становить 413 277,03 грн. При цьому, сума, яка підлягає стягненню, становить 375 283,51 грн.

Вказана сума заборгованості виникла на підставі:

1) із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості - 317 428,14 грн:

- податкове повідомлення-рішення № 1-1307 від 05.09.2022 на суму 11775,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 1-1307 від 05.09.2022 на суму 172608,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1307 від 07.06.2021 на суму 8496,48 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1307 від 07.06.2021 на суму 124548,66 грн;

2) по орендній платі з фізичних осіб - 57 855,37 грн:

- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 491251 від 10.01.2023 на суму 13 014,23 грн;

- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 495789 від 10.01.2023 на суму 14 947,04 грн;

-податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 496020 від 10.01.2023 на суму 14 947,04 грн;

- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 496091 від 10.01.2023 на суму 14 947,06 грн.

Головне управління ДПС у Львівській області винесло податкову вимогу форми «Ф» № 0-1305 від 31.12.2021, яку надіслано платникові податків, що підтверджується матеріалами справи та отримано згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 484.

Оскільки у добровільному порядку заборгованість відповідачем сплачена не була, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що станом на дату розгляду справи податковий борг відповідача перед бюджетом становить 375 283,51 грн. та залишається непогашеним.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 14.1.39 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктами 14.1.153, 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом з причин, пов`язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

У пункті 58.2 статті 58 ПК України закріплено положення, згідно з яким податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податковий борг має бути узгодженим, що означає, що платник, з якого контролюючий орган стягує суму боргу, має бути обізнаний про суми та підстави виникнення боргу.

Згідно з пунктами 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

Податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 розділу XIII ПК України (пункт 288.7 статті 288 ПК України).

За приписами пункту 285.1 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 ПК України).

Пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог вказаної статті, у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 0-1305 від 31.12.2021, яку надіслано платникові податків, що підтверджується матеріалами справи та отримано згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 484 (а. с. 6, зворот).

З огляду на наведене суд першої інстанції вказав, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що заборгованість зі сплати в сумі 133 045,14 грн є узгодженою, проте відповідачем не погашена, відповідно вона підлягає стягненню у встановленому законом порядку, а тому позовну вимогу в частині стягнення вказаної суми податкового боргу необхідно задовольнити, а апеляційна скарга не спростовує висновків суду першої інстанції.

Верховний Суд в постанові від 08.08.2018 у справі № 812/41/17 зазначив, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У постанові від 10.06.2021 у справі № 826/14316/18 Верховний Суд вказав, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується контролюючим органом, ОСОБА_1 було сплачено податок на нерухоме майно згідно з податковим повідомленням-рішенням № 1-1307 від 05.09.2022 у сумі 11 775,00 грн та згідно з податковим повідомленням-рішенням № 0-1307 від 07.06.2021 у сумі 8496,48 грн, також по орендній платі за землю з фізичних осіб на суму 57 855,37 грн, згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 491251 від 10.01.2023 на суму 13 014,23 грн, податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 495789 від 10.01.2023 на суму 14 947,04 грн, податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 496020 від 10.01.2023 на суму 14 947,04 грн, податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 496091 від 10.01.2023 на суму 14 947,06 грн.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 1-1307 від 05.09.2022 на суму 172 608,00 грн та № 0-1307 від 07.06.2021 на суму 124548,66 грн, колегія суддів зазначає таке.

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підтвердження надсилання податкових повідомлень-рішень на адресу відповідача, до матеріалів справи долучено Список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, у яких зазначено прізвище відповідачки та адреса надсилання: АДРЕСА_1 . Проте, із наданих податковим органом Списків неможливо встановити зміст поштового відправлення та доказів, на підтвердження вручення/невручення відповідачу податкових повідомлень-рішень, на підставі яких за відповідачем обліковується податковий борг.

За таких підстав, позаяк позивач не надав підтвердження вручення ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень № 1-1307 від 05.09.2022 та № 0-1307 від 07.06.2021, вказані рішення податкового органу вважаються не врученими, а відповідач вважається не повідомленою про наявність податкового зобов`язання.

Відтак податкове зобов`язання в цій частині не є узгодженим у спосіб, визначений ПК України.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг в сумі 133 045,14 грн, оскільки в цій частині податковий борг є узгодженим; у решті позовні вимоги є передчасними, адже такі не набули статусу узгоджених, а тому доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та помилкове застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог частково з урахуванням наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року в справі № 380/3046/23 скасувати.

Позов Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь бюджету податковий борг в сумі 133 045 (сто тридцять три тисячі сорок п`ять) грн 14 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин