Справа № 420/20279/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2017 по 29.09.2022 включно; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 14.09.2017 по 29.09.2022 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260

Ухвалою від 04.09.2023 ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до суду із даними вимогами; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18.09.2023 до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що подання позивачем нового позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду 17.05.23 у справі № 420/379/23, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, розгляд позовних вимог у справі № 420/20279/23 буде мати наслідком порушення принципу res judicata остаточності рішень суду, оскільки розглядаючи - позовні вимоги, суду слід буде здійснити переоцінку обставин, які встановлені постановою (П`ятим Апеляційним адміністративним судом 17.05.2023 у справі № 420/379/23), яке набрало законної сили. Очевидно, що в силу наведеного вище принципу такий перегляд є неприпустимим. Водночас, щодо тотожності позовів, відповідач зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У даній справі №420/20279/23 усі вище перелічені сторони, підстави та предмет спору збігаються зі сторонами, підставами та предметом у справі 420/379/23.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що у січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом (справа № 420/379/23) до відповідача та просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2017 року по 29.09.2022 року включно; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2017 по 29.09.2022 із розрахунку середньоденного заробітку - 252, 90 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року, ухвалене в порядку письмового провадження у м. Одеса позов задоволено частково:

визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2017 року по 29.09.2022 року включно;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2017 по 29.09.2022 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 і з застосування істотності частки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні враховуючи враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постановах від 26 червня2019 року у справі №761/9584/15-ц та від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

В решті позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 № 420/379/23 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково: рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

В зазначені постанові судом апеляційної інстанції вказано, що у даному випадку, відповідачем 06 липня 2022 року було виплачена сума позивачу 2177, 83 грн., згідно платіжного доручення від 06.07.2022 №301; 20 липня 2021 року виплачена сума 2 321, 80 грн., згідно платіжного доручення від 20.07.2021 № 315; 29 вересня 2022 року відповідачем на виконання вказаних рішень суду по справі 420/8243/20 нараховано та виплачена позивачу індексація грошового забезпечення у сумі 55434, 90 грн., згідно платіжного доручення №423 від 29.09.2022.

Таким чином, остаточний розрахунок по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.09.2017 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року виплачена відповідачем 29 вересня 2022 року, водночас із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у цій частині позивач звернувся 05.01.2023 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого законом.

З огляду на викладене, оскільки адміністративний позов було подано до суду першої інстанції лише 05.01.2023, позивачем було пропущено строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, що не було враховано судом першої інстанції.

Водночас, судом першої інстанції питання поновлення строку звернення до суду взагалі не вирішувалось. Звертаючись із адміністративним позовом, позивач пов`язував початок відліку строку звернення до суду із датою коли він звернувся до відповідача із вимогою щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (заява від 19.12.2022).

Поряд із тим, вищезазначені обставини враховані суддею при вирішенні питання про відкриття провадження по справі ухвалою від 04.09.2023 по даній справі № 420/20279/23.

Зокрема, судом взято до уваги те, що 07.08.2023 ОСОБА_1 вдруге звернувся із даним позовом. При цьому він є учасником бойових дій та мобілізований у першу хвилю в 2022 році. Згідно довідки № 508 від 12.06.2023, виданою в/ч НОМЕР_3 , позивач перебуває на військовій службі з 09.03.2022. Фактично з цього часу позивач бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у зв`язку із чим не міг вчасно подати позов про стягнення з відповідача середнього заробітку, так як мав нетривалі відпустки.

При цьому суд наголошує, що на неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 140/2046/19, від 10 червня 2020 року у справі № 620/1715/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 640/5645/19, від 03 грудня 2020 року у справі № 817/660/18, від 17 березня 2021 у справі № 160/3092/20, від 18 березня 2021 у справі № 640/23204/19, від 20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19, від 14 липня 2022 року 380/10649/21, від 09 червня 2022 року у справі № 160/15960/20, від 05 травня 2022 року у справі № 420/6134/21 і Суд не знаходить підстав застосовувати інший підхід до тлумачення вимог статті 123 КАС України.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 320/11921/20 зроблено такі висновки:

«КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

Разом з цим, положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.

Колегія суддів вважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

Таким чином суд апеляційної інстанції повинен був вжити заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропуску строку.

Зі змісту оспорюваного судового рішення слідує, що суд апеляційної інстанції не надав можливості позивачу обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду».

Такий правовий підхід у застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду визначений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 380/10649/21 та у постанові від 28 серпня 2023 року справа № 400/11304/21.

У постанові від 20.09.2023 по справі № 560/6732/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу на те, що згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків. Водночас, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на ту обставини, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

У викладеній вище справі Верховний Суд також вважав за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку із цим судом в ухвалі від 04.09.2023 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даними вимогами.

Повертаючись до розгляду клопотання в/ч НОМЕР_1 про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили.

Однак посилання відповідача на вищенаведену процесуальну норму, як підставу для закриття провадження по справі, є неспроможними, оскільки відсутній сам факт скасування спірної дії / акту суб`єкта владних повноважень в судовому порядку рішенням, яке б набрало законної сили.

Водночас на спірні правовідносини також і не поширюється норма п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, згідно з якою суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Так, постановою 5ААС від 17.05.2023 по справі № 420/379/23 не вирішено спору по суті, а адміністративний позов залишено без розгляду через пропуск строку на звернення до суду із даними вимогами у поєднанні із не вирішенням питання судом першої інстанції щодо поновлення такого строку позивачу.

Відтак, в даному випадку відсутні судові рішення, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому закриття провадження по справі на цій підставі також не дозволено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на вищевикладене, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 по справі № 420/379/23 не впливає на вирішення цього спору та не є підставою для закриття провадження по справі № 420/20279/23. Водночас судом не встановлено також й інших підстав для закриття провадження по справі, у зв`язку із чим клопотання відповідача є необґрунтованим та до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 238 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк