Справа № 280/4082/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Справа № 280/4082/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» (69008, м. Запоріжжя, вул. Експресівська, буд. 6; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» (далі позивач, ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 17 грудня 2021 року № .

В обґрунтування позову зазначає, що спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничного строку сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість. Позивач вважає таке рішення протиправним та зазначає, що податкове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 398 367,93 грн, задеклароване в податковій звітності за жовтень 2020 року, було сплачено платіжними дорученнями 11.12.2020 та 28.12.2020, замість сплати у граничні строки до 30.11.2020. Водночас, застосована контролюючим органом редакція статті 124 Податкового кодексу України (далі ПК України) набула чинності з 01.01.2021, а тому не могла бути застосована до правовідносин, які виникли та закінчилися до цієї дати, оскільки не має зворотної дії в час виходячи з вимог статті 56 Конституції України. Щодо інших порушень, вказує на відсутність вини у вчиненні такого правопорушення, оскільки в акті податкової перевірки не наведено належних та допустимих доказів та документів, як б підтверджували умисність дій позивача по несвоєчасній сплати податку на додану вартість. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.07.2023.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, 10.07.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що проведеною перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість. На дату складання акту перевірки інформація про обставини, які звільняють платника податків від фінансової відповідальності, не надходила. Вина позивача підтверджується тим, що платник податків не вжив достатніх заходів для своєчасної сплати грошового зобов`язання через те, що діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. Крім того, зазначає, що відповідно до пункту 11 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу), а тому розмір штрафу застосований правомірно. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.07.2023 відкладено підготовче засідання на 02.08.2023.

02.08.2023 позивачем подано уточнений позов, в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 17 грудня 2021 року № у частині застосування штрафних санкцій у розмірі 25 % за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ, задекларованого платником податку в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2020 року № від 20.11.2020 у розмірі 398 367,93 грн.

Отже, позивачем зменшено позовні вимоги, які обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 398 367,93 грн, задекларованого в податковій звітності за жовтень 2020 року, є протиправним, оскільки до події чи факту несвоєчасної сплати позивачем грошового зобов`язання, строк сплати якого настав 30.11.2020, не можуть бути застосовані норми статті 124 ПК України, які набрали чинності лише з 01.01.2021 та не мають зворотної дії в часі, виходячи з вимог статті 58 Конституції України.

Ухвалою суду від 02.08.2023 прийнято до розгляду уточнений позов, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 22.08.2023.

11.08.2023 відповідачем подано відзив на уточнений позов, в якому правомірність застосування редакції статті 124 ПК України, чинної на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, обґрунтована вимогами пункту 11 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Ухвалою суду від 22.08.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.09.2023.

У судовому засіданні 25.09.2023, з урахуванням положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

Контролюючим органом проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ НВП «Дніпроенергосталь», за результатами якої складено акт від 12.11.2021 №11047/08-01-18-07/23881078 (далі Акт камеральної перевірки).

За змістом Акту камеральної перевірки, крім іншого, встановлено, що ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» за жовтень 2020 року задекларовано позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету, в сумі 1 064 918,00 грн. Граничний термін сплати 30.11.2020. Станом на 30.11.2020 в ІКПП рахувалася переплата у розмірі 666 550,07 грн, яка зарахована в рахунок погашення зазначеної декларації, та виникла заборгованість в розмірі 398 367,93 грн, яка була погашена після списання коштів з електронного рахунку, а саме:

- 11.12.2020 зараховано 80 000 грн згідно платіжного доручення №159056072 від 11.12.2020;

- 28.12.2020 зараховано 318 367,93 грн згідно платіжного доручення №167116161 від 28.12.2020.

Позивач подав заперечення на Акт камеральної перевірки, які відповіддю від 15.12.2021 №79054/6/08-01/18-07 визнані необґрунтованими, а висновки Акту камеральної перевірки залишено без змін.

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.12.2021 № , яким на підставі статті 124 ПК України, за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість до позивача застосовано штраф в загальному розмірі 1 602 803,52 грн.

Відповідно до розрахунку штрафної санкції, за несвоєчасну сплату самостійно задекларованого грошового зобов`язання з податку на додану вартість за жовтень 2020 року до позивача застосовано таку штрафну санкцію:

- граничний термін сплати 30.11.2020, дата сплати 11.12.2020, 11 днів затримки погашена сума 80 000,00 грн, розмір штрафу 25%, сума штрафної санкції 20 000 грн;

- граничний термін сплати 30.11.2020, дата сплати 28.12.2020, 28 днів затримки погашена сума 318 367,9 грн, розмір штрафу 25%, сума штрафної санкції 79 591,98 грн.

Таким чином, в частині спірних правовідносин застосована до позивача штрафна санкція складає 99 591,98 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 17.12.2021 № в адміністративному порядку, однак позитивного результату не отримав.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення від 17.12.2021 № в частині визначення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість, задекларованого в податковій звітності за жовтень 2020 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті, суд виходить з того, що згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Пунктом 109.1. статті 109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Строки сплати податкових зобов`язань, визначених платником податків у декларації з податку на додану вартість, встановлені п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України. Вони складають 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 ст. 203 ПК України для подання податкової декларації.

Сплачуючи податкові зобов`язання за межами вказаного строку, платник податків порушує податкову дисципліну, що становить закінчене податкове правопорушення.

Позивач не заперечує факт несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, яке визначено ним самостійно в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року, однак вважає, що контролюючий орган застосував завищений розмір штрафних санкцій, оскільки застосована контролюючим органом редакція норми статті 124 ПК України, яка встановлює відповідальність за таке правопорушення в розмірі 25% несвоєчасно сплаченої суми, набула чинності після того, як податкове правопорушення було завершено.

Оцінюючи такі аргументи позивача, суд зазначає, що відповідно до пункту 11 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу

За змістом наведеного пункту до податкових правопорушень незалежно від дати їх вчинення застосовуються штрафні санкції в розмірах, визначених ПК України у редакції, чинній на момент застосування заходів відповідальності.

Правова позиція щодо зворотної дії нормативно-правового акту шляхом прямого застереження в ньому про таке підтвердження викладена Конституційним Судом України у рішенні від 09.02.1999 № 1/99-рп, а саме: надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Застосуванню такого підходу при правовому регулюванні накладення штрафних санкцій на юридичних осіб відповідають положення пункту 11 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, згідно з яким санкції застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття відповідного рішення контролюючого органу, а не на день вчинення податкових правопорушень.

Підстави не застосовувати положення пункту 11 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, які не визнані неконституційними та були чинними на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відсутні.

Аналогічний підхід щодо застосування пункту 11 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України висловлено Верховним Судом в постанові від 26.03.2020 у справі №815/2219/16.

На день прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання визначалася статтею 124 ПК України, відповідно до пункту 124.1 якої (в редакції на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

За приписами п. 124.2.ст. 124 ПК України (в редакції на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення) діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

У постановах від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі №520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

У постанові від 08.12.2020 №20/9294/21 Верховний Суд зазначив, що вказані положення чинного податкового законодавства визначають вину як об`єктивну сторону податкових правопорушень, а тому для встановлення її наявності контролюючому органу необхідно довести не наявність відповідного ставлення платника податків до своїх протиправних дій/бездіяльності (усвідомлення своїх дій, розуміння наслідків тощо), а саме - що платник податків вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Судом встановлено, що контролюючий орган направляв на адресу позивача лист від 25.02.2021, в якому пропонував надати інформацію (поясненя та їх документальне підтвердження) для визначення наявності вини в діях позивача щодо несвоєчасної сплати податків.

Позивач надав відповідь від 15.04.2021, в якій вказав на відсутність коштів для сплати податкових зобов`язань.

Контролюючим органом, з урахуванням таких пояснень, в Акті камеральної перевірки установлено наявність вини в діях позивача, що обґрунтовано тим, що у періоді до граничного строку сплати грошового зобов`язання платник податку проводив господарську діяльність, про що свідчить здійснена ним реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних, отримував кошти від покупців на банківські рахунки, сплачував інші податки і збори на загальну суму 444 4701,36 грн, оплачував кошти за електроенергію.

Вказані обставини позивачем не спростовано. Крім того, посилання на відсутність коштів не може бути визнано об`єктивною обставиною, що виключає вину платника податків у несвоєчасній сплаті податків, оскільки така обставина безпосередньо пов`язана з поведінкою самого платника та становить сутність його господарської діяльності, отже відсутність коштів, незалежно від причин, не може виправдовувати несвоєчасне виконання податкового обов`язку.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову

З урахуванням положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» (69008, м. Запоріжжя, вул. Експресівська, буд. 6; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19.10.2023

Суддя М.О. Семененко