Справа № 480/6901/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2023 року Справа № 480/6901/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/6901/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо невиплати позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна;
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представником відповідача надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Зокрема, зазначив, що відповідно до пункту 23 Порядку № 578 грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією ДУ Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України, ДУ Центр пробації відповідно до їх закупівельної вартості. Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (п.60 Порядку № 578). Отже, передумовою для, зокрема, виплати особам грошової компенсації за неотримане речове майно, є виявлення ними відповідного бажання. При цьому формою волевиявлення особи щодо отримання грошової компенсації за неотримане речове майно є особисто написана заява такої особи. Зазначив, що із заявою виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, позивач звернувся 02.06.2023. Отже, саме з цієї дати позивач отримав право на виплату зазначеної вище компенсації.
Також зазначив, що відповідачем подавалися прохання щодо виділення коштів за КЕКВ 2210 для погашення заборгованості по компенсації за речове майно працівникам, звільненим зі служби в 2023 році. Листом від 01.05.2023 № 4/992 до управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України направлялась потреба в додаткових коштах, в тому числі сума компенсації за неотримане речове майно звільнених співробітників (в т.ч. ПДФО ) - 578,5 тис. грн. Проте, на сьогоднішній день кошти для виплати компенсації за неотримане речове майно на рахунок відповідача не надійшли. Виплата компенсації буде можлива після надходження вказаних видатків, оскільки ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» не є головним розпорядником бюджетних коштів і здійснює виплати при наявності відповідних кошторисних асигнувань.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечував проти доводів, викладених у відзиві відповідачем, підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що у період з 19.05.2008 по 02.06.2023 позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
Згідно з наказом Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 02.06.2023 № 71/ОС-23, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-005201), начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної робити, звільнено зі служби відповідно до пункту п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням) 02.06.2023 (а.с.10).
02.06.2023 позивач звернувся із заявою на ім`я начальника Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо виплати йому грошової компенсації належних до видачі предметів речового майна (а.с.24).
Докази виплати компенсації матеріали справи не містять. Відповідач заперечує право на отримання позивачем такої компенсації.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в цьому випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби», затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - Порядок № 578, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.
Пунктом 2 Порядку №578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.
Пунктом 3 Порядку №578 визначено, що речове майно за цільовим призначенням є речовим майном поточного забезпечення, а за використанням поділяється на майно особистого користування та інвентарне майно.
Пунктом 23 Порядку № 578 визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією Державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до їх закупівельної вартості.
За приписами пункту 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.
Відповідно до пункту 60 Порядку №578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.
Таким чином, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби під час звільнення на підставі їх заяви виплачується грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, у зв`язку з чим оформляється відповідна довідка.
При цьому посилання відповідача на те, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується після звільнення зі служби та на підставі заяви, як на підставу для відмови у задоволенні вимог, суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно п.23 Порядку №578 визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Тобто в цій нормі не зазначено коли саме має подаватися рапорт - до звільнення чи після звільнення.
На переконання суду, заява про виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що міститься в матеріалах справи (а.с.24) та яка подавалась на ім`я начальника Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, є у розумінні п.23 Порядку №578 волевиявленням позивача щодо отримання такої компенсації.
Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 04.07.2019 у справі №480/821/2/18 та від 27.02.2023 у справі №560/8394/21 та на те, що грошова компенсація за неотримане речове майно особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, не є щомісячним чи одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, не змінює того факту, що відповідач відповідно до пунктів 23, 27, 60 Порядку № 578 зобов`язаний був виплатити позивачу вказану компенсацію. Більш того, спірним у цій справі є питання щодо невиплати позивачу при звільненні вказаної грошової компенсації, а не характер такої виплати.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 1073,60 грн, сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції, наявної в матеріалах справи (а.с.5).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько