Справа № 160/17191/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
17 липня 2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2023/000014/2 від 19.04.2023 року;
визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2023/000134 від 19.04.2023 року.
При поданні декларації на підтвердження митної вартості декларантом надано всі необхідні документи відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України з визначенням митної вартості товару за ціною контракту.
Однак, митницею за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2023/000014/2 від 19.04.2023 року. Також відмовлено у прийнятті вищевказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2023/000134 від 19.04.2023 року.
Позивач не погоджується із винесеними рішеннями та зазначає про те, що ним було визначено митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог ст. 53 МК України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості.
Документи, подані ТОВ «АВ метал груп», не містили розбіжностей, не мали ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
1) відповідно до п.2 4.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка числова інформація щодо даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;
2) у гр.20 ЕМД вказано умови поставки ЕХW Dilovasi/Kocaeli. Відстань між цими двома турецькими містами складає приблизно 42 км.
3) до ЕМД додатково надано Заявку №0604 від 06.04.2023 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, в якій не вказано точно міста початку перевезення наданого до митного оформлення вантажу;
6) відповідно до п.1.4 зовнішньоекономічного договору (контракта) від 13.08.2020 №АVМG-Nikеl/2020 сторони мають право складати проформу-інвойс на поставку однієї чи декількох партій товару, але не вказано саме при яких обставинах необхідності.
До митного оформлення оформлення надано рахунок-проформу від 03.04.2023 б/н на велику партію товара;
7) згідно з Листом про сплату Вих.№11/04 від 11.04.2023 та рахуноком-проформою від 03.04.2023 б/н передплата складає 83%, що суперечить умовам п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракта) від 13.08.2020 №АVМG-Nikеl/2020 про 100% передплату за товар;
8) відповідно до п.5.6 зовнішньоекономічного договору (контракта) від 13.08.2020 №АVМG-Nikеl/2020 до митного оформлення не надано пакувальний лист;
9) в жодному з поданих товаросупровідних документах не вказано строки оплати за товар;
Отже, копії митної декларації країни відправлення неможливо ідентифікувати із задекларованою партією товару.
Представник відповідача також вказує, що декларантом ФОП ОСОБА_1 щодо ЕМД №UА500490/2023/002641 було надано такі додаткові документи: Комерційну пропозицію від 30.03.2023, Акт звіряння від 11.04.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційні послуги № 396 від 06.04.2023, рахунок-проформу (інвойс) б/н від 03.04.2023 (повторно), прайс-лист від 30.03.2023, LМЕ цінову інформацію з мережі інтернет про вартість сировини від 03.01.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №ГО-311 від 19.04.2023; Заявка №0604 від 06.04.2023, договір про перевезення № Т-00001266 від 06.04.2023, договір про перевезення № 05052022 від 05.05.2022 та Лист декларанта Вих. б/н від 19.04.2023 з переліком поданих додаткових документів й повідомленням, що додаткових документів надати немає можливості.
Тобто, додаткові документи відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надаватися не будуть.
Таким чином, не було надано вагомих роз`яснень стосовно усіх виявлених розбіжностей у поданих документах.
З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини третьої статті 64 МКУ, та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час, експорту в Україну з тієї ж країни та аналогічним комерційним умовам, є більшим: товар №1 (1.Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування, марки сталі 304/№1, у листах розміром: 10,00*1500*6000 mm - 3500 кг; 10,00*1500*6000 mm - 3500 кг; 10,00*1500*6000 mm - 2800 кг; 10,00*1500*6000 mm - 3530 кг; 10,00*1500*6000 mm - 3500 кг; 10,00*1500*6000 mm - 2800 кг; Вміст нікелю: 8,01%. Без додання титану. Виробник: Nikel Paslanmaz Celik Sanayi VE Ticaret A.S.; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: ТR) ЕМД UА100180/2023/500785 від 19.01.2023 та становить 2,749 дол.США/кг нетто, ніж заявлено декларантом - 2,56 дол.США/кг.
У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА500490/2023/000014/2 від 19.04.2023 року.
З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
21 серпня 2023 року від представника позивача до суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне.
Відповідно до п. 2.1. контракту, ціна на товар фіксується за одиницю фактичної ваги (нетто) товару, включає в себе вартість тари, упаковки та маркування товару.
У п. 5 рахунку проформа-інвойс (proforma invoice) б/н від 03.04.2023 р. також зазначено постачальником, що надаються усі документи щодо складової вартості товару та сума зазначена у рахунках (інвойсах) це остаточна сума за товар.
Зауваження відповідача щодо умов поставки є формальними. Виявленні розбіжності є несуттєвими та не свідчать про неправильні числові значення транспортної складової митної вартості товарів.
Представник позивача також вказує, що у п. 1.2. контракту зазначено, що найменування товару, асортимент, технічні характеристики, ціна та одиниця виміру товару зазначаються у проформах-інвойсах, що виставляються постачальником покупцю на кожну поставку товару, та надсилаються останньому за допомогою електронної пошти за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Дані адреси електронної пошти різні, так як декілька менеджерів позивача супроводжує даний контракт, але домен зазначений у цих електронних адресах один, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3. Цей домен є офіційним доменом позивача, відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 25.02.2019 р.
Також звертає увагу, що контракт укладений у 2020 році, а вищезазначені комерційні інвойси у 2023 році.
Крім того, представник позивача зазначає, що сторони контракту погоджують загальну кількість та вартість товару, що підлягає поставці, умови та строки поставки товару, умови оплати відповідно до умов контракту та здійснюється у проформах-інвойсах. Поставка погодженого в проформах-інвойсах товару здійснюється партіями.
Асортимент, кількість та вартість кожної окремої поставленої партії товару визначається у інвойсах.
Документи, що підтверджують оплату товару, було надано відповідачу, а саме, платіжна інструкція в іноземній валюті № 2002 від 05.04.2023 р. на суму 103 110,00 доларів США.
Також, митниці було надано листа з роз`ясненнями щодо умов оплати та здійснення часткової оплати за товар (лист вих.№ 11/04 від 11.04.2023 p.).
Відповідно до контракту позивач мав необхідність отримати товар партіями на відповідних умовах, про що, узгодивши це із постачальником, було укладено дві проформи-інвойса.
Позивач надав відповідачу на меншу партію товару проформу-інвойс від 03.04.2023 р. разом з листом вих.№ б/н від 19.04.2023 р.
Крім того, представник позивача вказує, що сторони контракту погоджують загальну кількість та вартість товару, що підлягає поставці, умови та строки поставки товару, умови оплати відповідно до умов контракту та здійснюється у проформах-інвойсах. Поставка погодженого в проформах-інвойсах товару здійснюється партіями. Асортимент, кількість та вартість кожної окремої поставленої партії товару визначається у інвойсах.
Документи, що підтверджують оплату товару, було надано відповідачу, а саме, платіжна інструкція в іноземній валюті № 2002 від 05.04.2023 р. на суму 103 110,00 доларів США.
Також, митниці було надано листа з роз`ясненнями щодо умов оплати та здійснення часткової оплати за товар (лист вих.№ 11/04 від 11.04.2023 p.).
Позивачем було надано усі документи, достатні для здійснення перевірки правильності заявленої митної вартості товарів, наданих до митного оформлення, та спростування сумнівів, що виникли у митного органу під час перевірки наданих до митного оформлення документів та інформації.
З урахуванням наведеного, представник позивача просив задовольнити позов.
22 серпня 2023 року від представника Одеської митниці до суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Між товариством з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" та компанією NiKEL PASLANMAZ ЗELІK SANAYІ VE TІCARET ANONІM SІRKETІ (Туреччина, реєстраційний номер 391598) укладено контракт № AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року, відповідно до якого NiKEL PASLANMAZ ЗELІK SANAYІ VE TІCARET ANONІM SІRKETІ (Постачальник) зобов`язується поставляти ТОВ "АВ метал груп" (Покупець) вироби із нержавіючої сталі та документи, що до нього відносяться, в порядку та строки відповідно до положень контракту.
Товар № 1. Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування, марки сталі 304/№1, у листах розміром:
10,00*1500*6000mm-3500кг;
10,00*1500*6000mm-3500кг;
10,00*1500*6000mm-2800кг;
10,00*1500*6000mm-3530кг;
10,00*1500*6000mm-3500кг;
10,00*1500*6000mm-2800кг;
Вміст нікелю - 8,01 %. Без додання титану;
Виробник: ikel Paslanmaz Celik Sanayi VE Ticaret A.S;
Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: ТR.
Митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом - за ціною контракту.
- рахунок проформа-інвойс (profonna invoice) б/н від 03.04.2023 р.;
- автотранспортну накладну (міжнародна товарно-транспортна накладна) (CMR) А № 002013 від 07.04.2023 р.;
- сертифікат про походження товару (certificate of origin) № Z 0105001 від 08.04.2023 p.;
- лист про сплату від 11.04.2023 р. вих.№ 11/04;
- платіжна інструкція в іноземній валюті № 2002 від 05.04.2023 р.;
- довідку про транспортні витрати № 396 від 06.04.2023 р.;
- Контракт № AVMG-Nikel/2020 від 13.08.2020 р. та додаткова угода № 2 від 30.12.2022 р.;
- Договір про надання послуг митного брокера № 01/04 від 01.04.2021 р.;
- лист Постачальника від 12.04.2023 р. з перекладом;
- копія митної декларації країни відправлення № 23341200ЕХ00132643 від 08.04.2023 р.;
Також, відповідачу додатково було надано наступні документи:
- лист б/н від 18.04.2023 р.;
- лист б/н від 19.04.2023 р.;
- комерційна пропозиція (commercial offer) від 30.03.2023 p.;
- рахунок-фактура (транспортно-експедиційні послуги) № 396 від 06.04.2023 р.;
- прайс-лист (price list) від 30.03.2023 p.;
- висновок експерта ТПП № ГО-311 від 19.04.2023 р.;
- заявка на перевезення вантажів № 0604 від 06.04.2023 р.;
- договір транспортно-експедиторського обслуговування № 05052022 від 05.05.2022 р.;
- договір перевезення № Т-00001266 від 06.04.2023 р.;
- проформа-інвойс (на партію товару 22 000 кг) б/н від 03.04.2023 р.;
- акт звіряння з постачальником від 11.04.2023 р.;
- цінова інформація з мережі інтернет LME від 03.01.2023 р.;
19 квітня 2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2023/000014/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2023/000134 щодо товару № 1.
Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення, просить визнати їх протиправним та скасувати, посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені ст.53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Стосовно твердження митниці у спірному рішенні, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка числова інформація щодо даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.1. контракту № AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року ціна на товар фіксується за одиницю фактичної ваги (нетто) товару, включає в себе вартість тари, упаковки та маркування товару.
У п. 5 рахунку проформа-інвойс (proforma invoice) б/н від 03.04.2023 р. також зазначено постачальником, що надаються усі документи щодо складової вартості товару та сума зазначена у рахунках (інвойсах) це остаточна сума за товар.
Щодо зауважень відповідача стосовно умов поставки, а саме у гр.20 ЕМД вказано умови поставки ЕХW Dilovasi/Kocaeli. Відстань між цими двома турецькими містами складає приблизно 42 км. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка числова інформація щодо даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. До ЕМД додатково надано Заявку №0604 від 06.04.2023 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, в якій не вказано точно міста початку перевезення наданого до митного оформлення вантажу
Дані адреси електронної пошти різні, так як декілька менеджерів позивача супроводжує даний контракт, але домен зазначений у цих електронних адресах один, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3. Цей домен є офіційним доменом позивача, відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 25.02.2019 р.
При цьому, контракт укладений у 2020 році, а вищезазначені комерційні інвойси у 2023 році.
Щодо зауважень митного органу про неповну оплату товару та невідповідність інвойсу зовнішньоекономічному контракту.
Суд зазначає, що сторони контракту від 13.08.2020 № AVMG-Nikel/2020 погоджують загальну кількість та вартість товару, що підлягає поставці, умови та строки поставки товару, умови оплати відповідно до умов контракту та здійснюється у проформах-інвойсах. Поставка погодженого в проформах-інвойсах товару здійснюється партіями. Асортимент, кількість та вартість кожної окремої поставленої партії товару визначається у інвойсах.
Документи, що підтверджують оплату товару, надавалися відповідачу, а саме, платіжна інструкція в іноземній валюті № 2002 від 05.04.2023 р. на суму 103 110,00 доларів США.
Також, митниці було надано листа з роз`ясненнями щодо умов оплати та здійснення часткової оплати за товар (лист вих.№ 11/04 від 11.04.2023 p.).
В проформі-інвойсі від 03.04.2023 року (на меншу партію товару, яка виділена із проформи-інвойса від 03.04.2023 наданої до декларації) зазначено умови оплати: оплата після 60 днів з дати інвойсу (відстрочення платежу). В інвойсі зазначено умови оплати: "Cash in advance", що означає "передоплата".
Відповідно до контракту позивач мав необхідність отримати товар партіями на відповідних умовах, про що, узгодивши це із постачальником, було укладено дві проформи-інвойса.
Відповідачу було надано на меншу партію товару проформу-інвойс від 03.04.2023 р. разом з листом вих.№ б/н від 19.04.2023 р.
Щодо правильності обрання відповідачем методу для визначення митної вартості, суд зазначає наступне.
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці, висловлює у своїх постановах наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування» (постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17).
У постанові Верховного Суду від 18.12.2020 у справі №160/5853/19 вказано, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості такої інформації не містить, що не дає підстави вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
У спірному рішенні № UA500490/2023/000014/2 від 19.04.2023 року відповідач не конкретизував підстави незастосування попередніх методів.
Загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не є належним обґрунтуванням прийнятого відповідачем рішення № UA500490/2023/000014/2 від 19.04.2023 року.
За таких обставин, митницею не дотримано вимоги щодо послідовності застосування методів визначення митної вартості та вимоги ст. 55 Митного кодексу України щодо змісту рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.
З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки, на які посилається митниця, не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що зміст спірних рішень відповідача, які є індивідуально-правовими актами, оскільки породжують права і обов`язки для позивача, мають відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

З урахуванням наведеного вище, рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці № UA500490/2023/000014/2 від 19.04.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2023/000134 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці судові витрати у розмірі 5368,00 грн.

Керуючись ст.ст.139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500490/2023/000014/2 від 19.04.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2023/000134 від 19.04.2023 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» () за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник