Справа № 400/10313/23
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 р. № 400/10313/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Бульби Н.О., розглянув за правлами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, а саме просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у зв`язку з наявністю підстав для звільнення з військової служби ОСОБА_1 неодноразово звертався з рапортом про звільнення до відповідача, проте відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо не ухвалення рішення про звільнення відповідача.

Ухвалою від 18.08.2023 суд відкрив провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 19.09.2023 за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2023 справу було прийнято до свого провадження суддею Бульбою Н.О.

Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Заперечень від сторін щодо розгляду справи в порядку письмового провадження до суду не надходило.

Відповідач надав до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Заперечення відповідача мотивовані тим, що позивач, вибувши з 29.07.2022 з пункту постійної дислокації до військово-медичної установи на консультацію, не прибув до військової частини назад та з 03.08.2022 вважається таким, що вчинив дезертирство під час дії воєнного стану. У зв`язку з цим, 13.07.2023 позивач у відповідь на його повторний рапорт був повідомлений відповідачем листом про те, що рішення за його рапортом може бути прийнято після повернення позивача до пункту дислокації ВЧ.

Від позивача надійшла відповідь на відзив. Представник позивача посилається на те, що відповідач був зобов`язаний розглянути та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту у строк до 30 днів, а також повідомити про прийняте рішення позивача, незалежно від задоволення чи відмови у задоволенні рапорту. Окрім того, зазначає, що лист не може вважатись рішенням, ухваленим за результатами розгляду рапорту позивача, а також про те, що чинним законодавством взагалі не передбачена обов`язкова присутність військовослужбовця у ВЧ для розгляду рапорту про звільнення.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що особиста відсутність військовослужбовця унеможливлює провести належну підготовку для оголошення наказу про звільнення, що включає в себе уточнення даних щодо проходження ним військової служби, інформації про вислугу років, відібрання особистих пояснень чи заперечень щодо відповідних розрахунків тощо. Окрім того, відповідач посилається на те, що рапорт позивача не відповідав вимогам ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у зв`язку з чим були відсутні підстави для розгляду відповідного рапорту відповідачем.

19.09.2023 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі. Позивач просить позов задовольнити, посилаючись на те, що процедура подання рапорту була дотримана позивачем та підстави для не розгляду його рапорту про звільнення у відповідача відсутні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.05.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 на посаді навідника 3 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону.

18.07.2022 ВЧ НОМЕР_1 отримала рапорт про звільнення від позивача.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.07.2022 №205 солдат ОСОБА_1 вибув з пункту постійної дислокації до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеса на консультацію з 29.07.2022.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2022 №210 солдат ОСОБА_1 , навідника 3 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону, який не прибув до пункту постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 після консультації в ВМКЦ Південного регіону м. Одеса, відповідно до статті 408 КК України під час дії воєнного стану, вважається таким, що здійснив дезертирство.

Виплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 призупинено з 03.08.2022.

03.07.2023 на адресу командира 1 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 надійшов повторний рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю батька з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

13.07.2023 відповідач листом за вих. № 642/4268 ОСОБА_1 надано відповідь на його рапорт про звільнення (від 03.07.2023) та зауважено, що відповідний рапорт може бути розглянутий по суті лише після повернення солдата до пункту дислокації ВЧ НОМЕР_1 .

Відсутність військовослужбовця ОСОБА_1 в пункті дислокації ВЧ НОМЕР_1 з 29.07.2022 не заперечується жодною зі сторін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення).

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з п.п. 2 п. 225, п. 233, п. 241, п. 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 11.12.2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) на підставах, передбачених ч. 3, п. 2 ч. 4, п. 3 ч. 5 та п. 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) ВЧ про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивач дійсно звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби 15.07.2022.

Проте, з 29.07.2022 позивач вибув з місця дислокації військової частини та не з`являвся у місці несення служби. Ця обставина не заперечується представником позивача.

Суд погоджується з доводами відповідача, що особиста відсутність військовослужбовця унеможливлює провести належну підготовку для оголошення наказу про звільнення, що включає в себе уточнення даних щодо проходження ним військової служби, інформації про вислугу років, відібрання особистих пояснень чи заперечень щодо відповідних розрахунків, здачі посади тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Станом на час розгляду спору по суті позивач є таким, що не виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Виплату грошового забезпечення позивачу зупинено з 03.08.2022.

Таким чином, судом не встановлено обставин порушення законних прав позивача відповідачем.

Судові витрати розподіляються відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20.10.2023.

Суддя Н.О. Бульба