Справа № 990/148/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №990/148/23

адміністративне провадження № П/990/148/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Кашпур О.В., Мацедонської В.Е., Соколова В.М.,

секретаря судового засідання: Мамчича Р.В.,

за участю:

представника відповідача Басая В.Д.

представника третьої особи (ВРУ) Кот О.В.

розглянувши заяву представника Президента України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Верховна Рада України, Голова Верховної Ради України Стефанчук Руслан Олексійович про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Зеленського В.О., в якій просить суд:

- визнати протиправною на день подачі позову бездіяльність в частині непідписання та неоприлюднення і неопублікування Закону України «Про внесення змін до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 03 травня 2023 року № 3096-ІХ;

- зобов`язати Президента України Зеленського Володимира Олександровича невідкладно підписати, офіційно оприлюднити і опублікувати Закону України «Про внесення змін до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 03 травня 2023 року № 3096-ІХ.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що відповідно до частини другої статті 94 Конституції України протягом п`ятнадцяти днів після отримання закону Президент України підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду.

З урахуванням рішень Конституційного Суду України від 07 липня 1998 року № 11-рп/98 (справа № 1-19/98) та від 09 жовтня 2007 року № 7-рп/2007 (справа № 1-25/2007) вважав, що 23 травня 2023 року сплив термін, встановлений статтею 94 Конституції України, для підписання, офіційного оприлюднення і опублікування Закону України «Про внесення змін до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі.

15 серпня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У обґрунтування необхідності закриття провадження у справі представник відповідача зазначив про те, що діяння Президента України, пов`язані з підписанням закону після його схвалення, оприлюднення чи повернення на реалізацію права вето щодо прийнятого Верховною Радою України закону, не відносяться до управлінських, а тому не підпадають під контроль суду адміністративної юрисдикції.

Президент України при підписанні законів чи при утриманні від їх підписання не виконує владних управлінських функцій, а спірні відносини щодо підписання закону Президентом України є частиною єдиного законотворчого процесу, який включає всі стадії - від законодавчої ініціативи до оприлюднення закону, тому позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Звертав увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справах №9901/638/18, №9901/503/18, №9901/370/18.

Також представник відповідача зауважував про те, що Закон України «Про внесення змін до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо розширення підстав звільнення з військової служби деяких категорій громадян в період воєнного стану» від 03 травня 2023 року №3096-ІХ підписано Президентом України та оприлюднено в офіційному друкованому виданні «Голос України» від 20 липня 2023 року № 16.

21 вересня 2023 року позивач подав заяву, в якій просив скасувати його позовну заяву та закрити провадження у справі.

16 жовтня 2023 року на електронну адресу суду позивач надіслав повідомлення про відмову від позовної заяви, поданої 19 липня 2023 року, та просив розглянути без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про закриття провадження у справі та просив його задовольнити.

Представник третьої особи (ВРУ) у судовому засіданні просив задовольнити клопотання представника відповідача та закрити провадження у справі.

Позивач у судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку учасників справи, Суд виходить з такого.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За принципом поділу державної влади в України, закріпленому у статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України.

Повноваження Президента України визначені виключно Конституцією України.

Статтею 94 Конституції України передбачено що закон підписує Голова Верховної Ради України і невідкладно направляє його Президентові України.

Президент України протягом п`ятнадцяти днів після отримання закону підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює його або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду.

У разі якщо Президент України протягом встановленого строку не повернув закон для повторного розгляду, закон вважається схваленим Президентом України і має бути підписаний та офіційно оприлюднений.

Якщо під час повторного розгляду закон буде знову прийнятий Верховною Радою України не менш як двома третинами від її конституційного складу, Президент України зобов`язаний його підписати та офіційно оприлюднити протягом десяти днів. У разі якщо Президент України не підписав такий закон, він невідкладно офіційно оприлюднюється Головою Верховної Ради України і опубліковується за його підписом.

Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пунктами 29, 30 частини першої статті 106 Конституції України встановлюються повноваження Президента України підписувати закони, прийняті Верховною Радою України, або здійснювати право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України.

Наведені положення Конституції України надають Президенту як главі держави дискреційне (самостійне) право на вирішення кола питань в межах закону. Тобто, дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення.

У пункті 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп/2002 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84, 91, 104 Конституції України вказано, що учасниками законодавчого процесу на його відповідній стадії, а отже, учасниками законотворчості, є визначені в частині першій статті 93 Конституції України суб`єкти права законодавчої ініціативи у Верховній Раді України - зокрема Президент України і Кабінет Міністрів України. Крім того, частиною другою статті 94 Конституції України встановлено, що Президент України протягом п`ятнадцяти днів після отримання закону підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює його або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду, тобто реалізує право вето. Без подолання вето неможливе наступне підписання та офіційне оприлюднення закону Президентом України, а відтак - набрання законом чинності. Реалізація права законодавчої ініціативи і права вето означає лише участь відповідних органів у здійсненні власне парламентської функції законотворчості.

Отже, діяння Президента України, пов`язані з підписанням закону після його схвалення, оприлюднення чи повернення на реалізацію права вето прийнятого Верховною Радою України закону, не відносяться до управлінських, а тому не підпадають під контроль суду адміністративної юрисдикції.

Таким чином, Президент України при підписанні законів чи при утриманні від їх підписання не виконує владних управлінських функцій, а спірні відносини щодо підписання закону Президентом України є частиною єдиного законотворчого процесу, який включає усі стадії - від законодавчої ініціативи до оприлюднення закону, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 11 листопада 2020 року у справі №9901/266/20 та від 14 вересня 2023 року у справі №990/73/23, звертала увагу, що поняття «справа, яку не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Вирішення судами справ щодо здійснення дій, повноважень, які відповідно до Конституції України належать іншим гілкам влади, означало би порушення конституційного принципу поділу державної влади.

З огляду на викладене, у Верховного Суду є всі підстави для закриття провадження у справі №990/148/23.

Частиною першою статті 239 КАС України встановлено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на те, що розгляд заявлених позовних вимог перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачу до суду якої юрисдикції належить його вирішення, немає.

Керуючись статтями 2, 22, 238, 241, 243, 248, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника Президента України про закриття провадження у справі №990/148/23 - задовольнити.

Закрити провадження у справі №990/148/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Верховна Рада України, Голова Верховної Ради України Стефанчук Руслан Олексійович про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 жовтня 2023 року.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Кашпур

В.Е. Мацедонська

В.М. Соколов