Справа № 380/10537/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 рокусправа № 380/10537/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.12.2021 по 01.03.2023 у розмірі 454123,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебував на службі у органах прокуратури з 26.08.2008. В ході проходження служби та станом на серпень 2020 року ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ, було розпочато здійснення атестації прокурорів. За результатом проходження атестації, 20.08.2020 Прокуратурою Львівської області винесено наказ №1435к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з посади заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 31.08.2020. Не погодившись із результатами атестації та фактом звільнення, ОСОБА_1 оскаржив такі у судовому порядку шляхом звернення до суду із позовними вимогами щодо: визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії; визнання протиправним та скасування наказу про звільнення; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №380/8025/20 визнано протиправним і скасовано рішення №4 Дванадцятої Кадрової комісії від 07.07.2020 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ; визнано протиправним і скасовано наказ прокуратури Львівської області від 20.08.2020 №1435к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури з 01 вересня 2020 року. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено до негайного виконання; стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2020 по 06.12.2021 у розмірі 454123 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять три) грн. 09 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 30703 (тридцять тисяч сімсот три) грн. 29коп. допущено до негайного виконання з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

Надалі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №380/8025/20 скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 17.05.2022. Водночас постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 07.02.2023 скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 17.05.2022 та залишено в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021.

Позивач звертає увагу на те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 в частині його поновлення на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури фактично виконано Львівською обласною прокуратурою 01.03.2023 шляхом видачі наказу №261к.

Таким чином, позивач вказує, що його вимушений прогул в органах прокуратури тривав з 01.09.2020 по 01.03.2023. Відтак, враховуючи те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №380/8025/20 стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2020 по 06.12.2021, існують ще й підстави для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.12.2021 по 01.03.2023.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, у якому його представник щодо задоволення позову заперечив та вказав, що процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто, за наявності волевиявлення особи. Для цього необхідна або заява від особи, яка бажає поновитись на посаді та працювати, або відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі. Так, наказом прокуратури Львівської області від 20.08.2020 № 1435к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 31 серпня 2020 року. Одразу після звільнення з посади прокурора ОСОБА_1 01.09.2020 прийнятий на службу до податкової міліції (наказ ДФС від 27.08.2020 № 1214-0). 13.09.2021 ОСОБА_1 звільнений з податкової міліції Головного управління ДФС у Львівській області (наказ від 10.09.2021 № 142-0). В подальшому, згідно записів трудової книжки, ОСОБА_1 02.12.2021 призначений на посаду начальника другого відділу управління з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Львівській області (наказ від 01.12.2021 № 487-0). 02.12.2021 відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 скаладено присягу державного службовця. 09.02.2022 йому присвоєно 4 ранг державного службовця (наказ від 09.02.2022 № 39-0).

На адресу Львівської обласної прокуратури 11.01.2022 надійшло рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 380/8025/20, яким, серед іншого, вказано поновити ОСОБА_1 на раніше займаній посаді та в органах прокуратури. Вказане рішення суду ухвалено за участю адвоката позивача Цимбали І.З., що вказує на те, що ОСОБА_1 достовірно знав про вказане рішення суду та усвідомлював необхідність явки з трудовою книжкою до кадрового підрозділу Львівської обласної прокуратури, проте з дати винесення рішення, позивач до Львівської обласної прокуратури для оформлення документів щодо поновлення не з`явився.

При цьому, як зазначає представник відповідача, листами від 11.01.2022 № 07-26вих-22 та від 26.01.2022 № 07- 65вих-22 Львівською обласною прокуратурою ОСОБА_1 інформовано про необхідність прибуття до відділу кадрової роботи та державної служби Львівської обласної прокуратури для поновлення та оформлення відповідних документів (копії додаються), в яких, серед іншого, також зазначено про необхідність усунення суміщення посад. Проте, на вказані повідомлення та інформування ОСОБА_1 до кадрового підрозділу, станом на 17.02.2022, не прибув.

Окрім цього зазначає, що ОСОБА_1 з 03.05.2022 призваний Хмельницьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». До 19.07.2022, увільненим працівникам, крім виплат грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», також нараховувався середній заробіток на підприємстві, оскільки за ними на час увільненими до Збройних Сил України працівниками відповідно до статті 119 КЗпП зберігалися місце роботи, посада і середній заробіток. Однак слід зазначити, що у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, збереження середнього заробітку на період увільнення від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України з 19 липня 2022 року припинено. Відповідні зміни внесено і в КЗпП України. Так, з 19.07.2022, ОСОБА_1 як увільнений до Збройних Сил України підпадає під дію частини 3 статті 119 КЗпП.

Ухвалою судді від 18.05.2023 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 13.09.2023 призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні, що відбулось 03.10.2023, суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні, що відбулось 10.10.2023, представник позивача позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив.

За результатом проведення вказаного судового засідання суд вирішив перейти до письмового провадження з метою подальшого розгляду справи та ухвалення рішення.

Розглянувши доводи та заперечення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно наказу Прокуратури Львівської області №1435к «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено з посади заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 31.08.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №380/8025/20 визнано протиправним і скасовано рішення №4 Дванадцятої Кадрової комісії від 07.07.2020 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ; визнано протиправним і скасовано наказ прокуратури Львівської області від 20.08.2020 №1435к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури з 01 вересня 2020 року. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено до негайного виконання; стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2020 по 06.12.2021 у розмірі 454123 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять три) грн. 09 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 30703 (тридцять тисяч сімсот три) грн. 29коп. допущено до негайного виконання з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2022 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №380/8025/20 скасовано.

Постановою Верховного Суду від 07.02.2023 постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року, якою скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №380/8025/20, скасовано. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року, якою скасовано додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі №380/8025/20, скасовано. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року залишено в силі.

Наказом Львівської обласної прокуратури №261к від 01.03.2023 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури з 01.09.2020.

Згідно виписки по надходженням по картці/рахунку в АТ «Приватбанк» ОСОБА_1 , Львівською обласною прокуратурою 14.03.2023 було виплачено позивачу 357993,44 грн. на виконання рішення суду у справі №380/8025/20.

Вважаючи, що рішення суду від 06.12.2021 у справі №380/8025/20 фактично було виконано відповідачем 01.03.2023 шляхом його поновлення його на посаді у Львівській обласній прокуратурі, що свідчить про затримку виконання судового рішення, позивач звернувся до суду з метою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.12.2021 по 01.03.2023.

Аналізуючи спірні правовідносини, доводи й аргументи сторін, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Приписами статті 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, згідно з пунктом 5 якого нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Аналіз правових норм чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері проходження громадянами публічної служби та звільнення з публічної служби, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно з часу його оголошення, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання роботодавцем про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх обов`язків.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Кодекс законів про працю України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 20 жовтня 2022 року у справі № 160/12318/21, від 20 вересня 2023 року у справі №380/11636/22.

У справі, що розглядається, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №380/8025/20, яке набрало законної сили, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області та органів прокуратури з 01 вересня 2020 року та стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2020 по 06.12.2021 у розмірі 454123,09 грн. При цьому допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, існування зазначеного судового рішення породжує у відповідача обов`язок його виконання щодо поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді, який має бути здійснений, шляхом видання відповідачем відповідного наказу.

Між тим, як висновується з матеріалів справи та не заперечується самим відповідачем, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №380/8025/20 виконано 01.03.2023 шляхом видання наказу керівника Львівської обласної прокуратури №261к.

За таких обставин суд приходить до висновку про затримку з боку відповідача виконання судового рішення, а відтак і про наявність підстав для стягнення з нього на користь позивача середнього заробітку за час такої затримки.

Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі №640/30/21 зазначає, що вимушеним прогулом у розумінні статті 235 КЗпП України є період часу з першого дня після звільнення працівника й закінчується по день ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Правова позиція щодо застосування приписів ст. 236 КЗпП України неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.02.2018 у справі №807/2713/13-а, від 27.06.2019 у справі №821/1678/16, від 31.07.2019 у справі №813/593/17, від 25.09.2019 у справі №813/4668/16, від 27.11.2019 у справі №802/1183/16-а, від 19.12.2019 у справі №2а-7683/12/1370, від 05.02.2020 у справі №815/1676/18, від 05.03.2020 у справі №280/360/19, від 26.11.2020 у справі №500/2501/19, від 19.04.2021 у справі №826/11861/17, від 24.06.2021 у справі №640/15058/19, від 20.07.2021 у справі №826/3465/18, від 21.10.2021 у справі № 280/5260/19, від 27.01.2022 у справі № 580/5185/20, від 09.11.2022 у справі № 460/600/22 та від 23.03.2023 у справі № 420/8539/21.

Суд відзначає, що частину середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період 01.09.2020 по 06.12.2021 вже стягнуто Львівським окружним адміністративним судом у справі №380/8025/20.

Натомість, внаслідок розгляду справи в судових інстанціях утворився новий вимушений прогул, який не вирішений і не міг бути вирішеним у справі №380/8025/20.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 №460/52/20 зазначив, що не вирішення органом, який розглядає трудовий спір, питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не може позбавити останнього можливості реалізувати своє право на отримання такого заробітку. Відповідно, якщо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу при поновленні на роботі не відбулося, то працівник з урахуванням змісту ст. 235 КЗпП України не позбавлений процесуальної можливості заявити таку вимогу за окремим позовом.

З урахуванням викладеного на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.12.2021 по 28.02.2023 (день, що передує наказу Львівської обласної прокуратури №261к від 01.03.2023 про поновлення позивача на посаді), що становить 317 робочих днів.

Суд також звертає увагу на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 №380/8025/20 визначено середньоденний заробіток позивача за два останній місяці перед його звільненням.

Так, згідно з довідкою відповідача про доходи від 08.09.2020 №18/1320-вих20 середньомісячна заробітна плата позивача становить 30703,29 грн. без врахування податків і зборів, відповідно середньоденний заробіток становить 1428,06 грн.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з огляду на вказане, середня заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу, який виник унаслідок затримки виконання судового рішення, становить 452695,02 грн. (1428,06 грн. х 317 робочих днів) без врахування податків і зборів, що свідчить про часткову обґрунтованість позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду.

Твердження представника відповідача про те, що позивач до 28.02.2023 не вчиняв жодних заходів для поновлення, в тому числі звільнення з попереднього місця роботи (відповідно до записів трудової книжки, 28.02.2023 звільнений із посади начальника відділу контролю за дотриманням антикорупційного законодавства управління з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Львівській області за угодою сторін) та усвідомлюючи юридичні наслідки ухвалених рішень суду продовжував працювати в іншій державній установі, отримуючи заробітну плату із державного бюджету, і дана обставина унеможливила виконання Львівською обласною прокуратурою рішення суду в частині поновлення позивача на посаді в органах прокуратури, суд не бере до уваги.

Суд зазначає, що факт перебування позивача на момент винесення Львівським окружним адміністративним судом рішення від 06.12.2021 у справі №380/8025/20, на службі в Головному управлінні ДПС у Львівській області і поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора ймовірно створило б позивачу суміщення посад, жодним чином не позбавляє відповідача обов`язку вжити заходів щодо виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді в органах прокуратури.

Також твердження представника відповідача в частині того, що позивач не має права на отримання середнього заробітку, які заявлені до стягнення в межах цієї справи, оскільки ОСОБА_1 призваний до ЗСУ, а в силу набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року, збереження середнього заробітку на період увільнення від роботи через призов на військову службу з 19.07.2022 року припинено, не знаходять свого підтвердження, так як предметом спору в межах даної адміністративної справи є стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу (період, який не охоплювався первинною справою про оскарження звільнення). Тобто позивач не ставить питання про стягнення середнього заробітку, які гарантувались в межах ст. 119 КЗпП України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач в даному випадку звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255, 264, 265 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Львівської обласної прокуратури () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання судового рішення за період з 07.12.2021 по 28.02.2023 у розмірі 452695 (чотириста п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять) гривень 02 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.