Справа № 420/13063/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання видати посвідку,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні (видачі) громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , посвідки на тимчасове проживання в Україні;

зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області видати громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.05.2023 року позивач подав до ГУ ДМС України в Одеській області заяву про продовження строку перебування в Україні, проте листом від 12.05.2023 року йому повідомлено, що продовження строку перебування позивача в Україні є неможливим без обов`язкового виїзду в семиденний строк після закінчення строку дії посвідки позивача.

Але позивач не має фінансової можливості виїхати за кордон України, а крім того, боїться повернутись до російської федерації через свої проукраїнські погляди і можливе його переслідування за це в країні походження.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

28.06.2023 року за вх. №21492/23 від ГУ ДМС України в Одеській області (за підписом ОСОБА_2 ) надійшов відзив на адміністративний позов та копія матеріалів особової справи ОСОБА_1 на 20 аркушах.

Відзив обґрунтовано наступним.

01.05.2023 позивач власноруч заповнивши заяву про продовження строку перебування на території України подав її до ГУ ДМС в Одеській області.

Відповідно до пункту 3 Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України, затвердженого наказом МВС від 25.04.2012 №363, заява про продовження строку перебування на території України подається іноземцем та особою без громадянства і приймаючою їх стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення строку перебування, визначеного пунктом 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150.

10.05.2023 ГУ ДМС в Одеській області надав відповідь на звернення від 01.05.2023 щодо продовження строку перебування на території України, з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до частини 15 статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" позивач був документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 23.12.2020 строком дії до 20.03.2021.

По закінченню строку дії цієї посвідки позивач був знятий з відповідного обліку.

Строк дії посвідки закінчився 20.03.2023 та позивачу відповідно до пункту 67 Порядку протягом семи днів потрібно було виїхати за межі України, тобто з 28.03.2023 по 01.05.2023 позивач перебував на території України у якості нелегального мігранта.

Позивач вважає надану відповідь на звернення від 01.05.2023 відмовою в оформлені та видачі посвідки на постійне проживання, хоча заяву-анкету на оформлення (видачу) посвідки на тимчасове проживання в Україні позивач до ГУ ДМС в Одеській області не подавав.

Позивач в позовних вимогах просить визнати протиправною бездіяльність щодо відмови в оформлені (видачі) громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання, та зобов`язати ГУ ДМС в Одеській області видати громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даній адміністративній справі відсутній предмет спору, оскільки, предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

ГУ ДМС в Одеській області не могло прийняти рішення про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання, оскільки позивачем не було подано до ГУ ДМС в Одеській області заяву на оформлення посвідки на тимчасове проживання, а в свою чергу подано лише заяву невстановленого зразка про продовження строку перебування на території України, на яку ГУ ДМС в Одеській області відреагував відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

18.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою-анкетою на отримання посвідки на тимчасове проживання.

06.05.2019 було прийнято рішення про оформлення посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 строком дії до 12.12.2019 ОСОБА_1 на підставі п. 15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (возз`єднання сім`ї з особами, які мають посвідку на тимчасове проживання).

13.05.2019 зазначена посвідка була отримана позивачем.

22.11.2019 позивач звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою на обмін посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням строку дії посвідки.

02.12.2019 було прийнято рішення про оформлення посвідки на постійне проживання № НОМЕР_3 строком дії до 22.11.2020 ОСОБА_1 на підставі п. 15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (возз`єднання сім`ї з особами, які мають посвідку на тимчасове проживання).

15.12.2020 позивач звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою на обмін посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням строку дії посвідки.

23.12.2020 було прийнято рішення про оформлення посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 строком дії до 20.03.2021 ОСОБА_1 на підставі п. 15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (возз`єднання сім`ї з особами, які мають посвідку на тимчасове проживання).

05.01.2021 зазначену посвідку було отримано позивачем.

26.08.2021 ОСОБА_1 подав до ГУ ДМС в Одеській області заяву, в якій зазначив, що повертає посвідку на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням терміну дії, а також просить зняти його з реєстрації місця проживання.

Актом №12 від 31.12.2021 посвідка ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 23.12.2020 до 20.03.2021 була анульована та знищена.

По закінченню строку дії цієї посвідки позивач був знятий з відповідного обліку.

01.05.2023 ОСОБА_1 власноруч заповнивши заяву про продовження строку перебування на території України подав її до ГУ ДМС в Одеській області.

10.05.2023 ГУ ДМС в Одеській області надав відповідь на звернення від 01.05.2023 щодо продовження строку перебування на території України, з відповідними роз`ясненнями.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773).

Іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №3773).

Возз`єднання сім`ї це в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону №3773).

Також п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону №3773 визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Частиною 1 ст. 3 Закону №3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Кабінетом Міністрів України від 25.04.2018 прийнято постанову №322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучання, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» (далі Порядок №322).

Пунктом 7 Порядку № 322 визначено, що обмін посвідки здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до посвідки;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) закінчення строку дії посвідки;

4) непридатності посвідки для подальшого використання (посвідка/фотокартка має пошкодження, що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, дату та місце народження, ким видана посвідка, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити посвідки, виправлення, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія), а також у разі відсутності частини посвідки.

Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні (п. 17 Порядку №3773).

У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж протягом останнього дня строку її дії.

Якщо до закінчення строку дії посвідки лишилося менш як 15 робочих днів, подання документів для її обміну здійснюється лише до територіального органу/територіального підрозділу ДМС. При цьому, територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС здійснюється в установленому законодавством порядку продовження строку тимчасового проживання іноземця або особи без громадянства на період, необхідний для розгляду такої заяви.

Посвідка, що підлягає обміну, після приймання документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки (п. 19 Порядку №322).

Пунктом 67 Порядку встановлено обов`язок іноземця або особи без громадянства після закінчення строку дії посвідки в семиденний сірок зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України.

Продовження строку перебування на території України не є можливим без обов`язкового виїзду в семиденний строк після закінчення строку дії посвідки.

У вимогах пункту 32 Порядку вказаний перелік документів для оформлення посвідки на тимчасове проживання, в тому числі паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, крім випадків, установлених абзацом сьомим цього пункту.

Як встановлено судом з матеріалів справи, строк дії посвідки закінчився 20.03.2021 та позивачу відповідно до пункту 67 Порядку №322 протягом семи днів потрібно було виїхати за межі України, тобто з 28.03.2021 по 01.05.2023 позивач перебував на території України у якості нелегального мігранта.

13.01.2021 р. ОСОБА_1 отримав паспорт № НОМЕР_4 , виданий мзс росії НОМЕР_5 .

При цьому, суд зазначає, що 26.08.2021 ОСОБА_1 подав до ГУ ДМС в Одеській області заяву, в якій зазначив, що повертає посвідку на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням терміну дії, а також просить зняти його з реєстрації місця проживання.

Актом №12 від 31.12.2021 посвідка ОСОБА_1 №800181116 від 23.12.2020 до 20.03.2021 була анульована та знищена.

По закінченню строку дії цієї посвідки позивач був знятий з відповідного обліку.

Разом з цим, 01.05.2023 позивач власноруч заповнивши заяву про продовження строку перебування на території України подав її до ГУ ДМС в Одеській області.

Відповідно до пункту 3 «Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України», затвердженого наказом МВС від 25.04.2012 №363, заява про продовження строку перебування на території України подається іноземцем та особою без громадянства і приймаючою їх стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення строку перебування, визначеного пунктом 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150.

10.05.2023 ГУ ДМС в Одеській області надав відповідь на звернення від 01.05.2023 щодо продовження строку перебування на території України, зазначивши, що строк дії посвідки позивача закінчився, а для отримання нової посвідки на тимчасове проживання він повинен в`їхати в Україну з візою типу D (дію Угоди між урядом України і урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації припинено 17.06.2022 року) та подати до територіального органу ДМС, за місцем проживання, або до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, за місцем проживання, визначені законодавством документи, за умови наявності підстав, для отримання посвідки на тимчасове проживання, передбачених ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Заява розглянута в порядку, визначеному ЗУ «Про звернення громадян».

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами представника відповідача, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних прав.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; далі - Конвенція).

Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Аналогічний правовий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 8 травня 2018 року у справі № 9901/386/18, та Верховним Судом у постановах від 4 липня 2018 року у справі № 367/4883/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 539/1699/17, від 11 серпня 2021 року у справі № 480/8472/20 та від 15 вересня 2021 року у справі № 742/3070/18.

До того ж Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23 грудня 2021 року у справі № 370/2759/18 та від 18 травня 2022 року у справі № 826/12131/17 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого спір, який підлягає розгляду адміністративним судом, - це публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, та який виник у зв`язку з виконанням (рішення, дія), неналежним виконанням (рішення, дія) або невиконанням (бездіяльність) такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів, яка, за загальним правилом, встановлюється у суді першої інстанції за заявою однієї із сторін; такий спір є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин; метою вирішення такого спору є захист прав, свобод та інтересів особи або суспільних інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом впливу в межах закону на належного відповідача; такий спір повинен бути реальним (результат вирішення спору безпосередньо впливатиме на ефективний захист особи або суспільного інтересу у конкретних публічно-правових відносин) та існуючим на момент звернення з позовом; законом може бути визначено спеціальний порядок вирішення публічно-правового спору або встановлено обмеження стосовно суб`єкта звернення з відповідним позовом за умови наявності альтернативного суб`єкта з повною адміністративною процесуальною правоздатністю.

Як встановлено судом, заява позивача від 01.05.2023 року розглянута та надано відповідні роз`яснення.

При цьому, ГУ ДМС в Одеській області не могло прийняти рішення про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання, оскільки позивачем не було подано до ГУ ДМС в Одеській області заяву на оформлення посвідки на тимчасове проживання, а в свою чергу подано лише заяву невстановленого зразка про продовження строку перебування на території України, на яку ГУ ДМС в Одеській області відреагував відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Викладене вище свідчить про відсутність бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні (видачі) громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , посвідки на тимчасове проживання в Україні, а відтак і відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання видати посвідку відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення підписано 19.10.2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній черговій відпустці.

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 13.01.2021 р., орган, що видав мзс росії 38003)

Головне управління Державної міграційної служби України (адреса: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.