Справа № 440/5727/23
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 жовтня 2023 р. Справа № 440/5727/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 24-го прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (м. Могилів-Подільський) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до 24-го прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (м. Могилів-Подільський), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № б/н від 28 квітня 2023 року про відмову в перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України, який досяг 16-річного віку, яким позивачу відмовлено у перетинанні державного кордону України на виїзд з України;

- зобов`язати уповноважених службових осіб НОМЕР_1 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (м. Могилів-Подільський) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України надати позивачеві дозвіл на перетин державного кордону на виїзд з України як особі, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації за умов, що під час проходження прикордонного контролю не буде наявних підстав для відмови у пропуску через державний кордон у виїзді з України, визначених частиною першою статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

13.06.2023 року на адресу Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки в Правилах перетинання державного кордону громадянами України відсутні норми, які б надавали право на виїзд за межі України в період дії воєнного стану громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років на підставі Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у тому числі й на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 вказаного Закону.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року у задоволенні клопотань відповідача про залучення третьої особи та витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року витребувано у Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки письмові відомості про те, чи видавалася, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Полтавським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідка від 30.12.2022 №10/10509 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, виданої в тому, що ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключений з військового обліку та засвідчені належним чином копії всіх документів, на підставі яких була видана така довідка.

Також даною ухвалою витребувано у Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки письмові відомості про те, чи видавалася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Полтавським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідка від 30.12.2022 №10/10509 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, виданої в тому, що ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключений з військового обліку та засвідчені належним чином копії всіх документів, на підставі яких була видана така довідка.

03.07.2023 року на виконання вимог ухвали суду від Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшов лист №6/2175 від 30.06.2023 року у якому вказано, що у відповідності до облікових відомостей Полтавського об`єднаного міського центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виключений з військового обліку 05.11.2021 року, як особа притягнута до відповідальності за вчинення злочину передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Зазначено, що за заявою ОСОБА_1 від 30.12.2023 року йому була видана довідка №10/10509 про підстави виключення його з військового обліку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 року адміністративну справу №440/5727/23 передано до Вінницького окружного адміністративного суду.

15.08.2023 року адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до 24-го прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (м. Могилів-Подільський) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Свентуха Віталія Михайловича.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року адміністративну справу №440/5727/23 прийнято до провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Із військового квитка серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 виключений з військового обліку згідно пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" /а.с. 7/.

Відповідно до довідки Полтавського об`єднаного міського центру комплектування та соціальної підтримки №10/10509 від 30.12.2022 року позивач на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключений з військового обліку /а.с. 8/.

ОСОБА_1 прибув до пункту пропуску через державний кордон України "Могилів-Подільський - Волчинець", з метою здійснення перетину державного кордону на виїзд з України. При цьому, останнім пред`явлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, військовий квиток з відміткою про виключення з військового обліку відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та довідку Полтавського об`єднаного міського центру комплектування та соціальної підтримки №10/10509 від 30.12.2022 року.

За результатами здійснення прикордонного контролю, інспектором ПС 1 категорії віпс "Могилів-Подільський" (тип А) майстер-сержантом ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16- річного віку від 28.04.2023 року, оскільки ОСОБА_1 не має права на перетин державного кордону України під час введення на території України надзвичайного або воєнного стану.

Позивач вважає, що рішення № б/н від 28 квітня 2023 року, яким відповідач відмовив йому в перетинанні державного кордону України є протиправним, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Зокрема, останнім Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 451/2023 від 26 липня 2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, на дату винесення оскаржуваного рішення та ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Крім того, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

За змістом статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає наданий відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України може бути обмежене в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 року №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах 1, 3 статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

З оскаржуваного рішення вбачається, що воно прийняте у зв`язку з відсутністю підстав для перетинання державного кордону України у громадянина України ОСОБА_1 , відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 під час дії воєнного стану на території України.

Наведені в позовній заяві доводи ґрунтуються на тому, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із виключенням з військового обліку військовозобов`язаних відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що підтверджується відміткою у військовому квитку та довідкою виданою Полтавським об`єднаним міським центром комплектування та соціальної підтримки.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що у нього наявні підстави для перетину кордону України, а рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 28 квітня 2023 року є протиправним та підлягає скасуванню.

В контексті наведеного слід зазначити, що обмеження виїзду за межі України на період воєнного стану встановлені для чоловіків віком від 18 до 60 років, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Так, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За змістом статті 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Поряд з цим статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років

- жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років;

- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

- усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років;

- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

- які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

- опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- жінки та чоловіки, які мають неповнолітню дитину (дітей) і чоловіка (дружину), який (яка) проходить військову службу за одним із видів військової служби, визначених частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

- народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

- працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;

- інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

Отже, частина перша статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначає випадки, за яких не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані.

Відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову у разі перетину кордону необхідно надати підтверджуючі документи.

Так, відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Одночасно, суд зауважує, що згідно з пунктом 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Військово-обліковими документами є:

- для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;

- для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного;

- для резервістів - військовий квиток.

Пунктом 72 вказаного Порядку передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, окрім іншого, проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Вказане кореспондується також з нормами Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого указом Президента України від 30.12.2016 року №582/2016.

Так, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу в розумінні зазначеного вище Положення є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Згідно з нормами вказаного Положення, у військовому квитку, серед іншого, проставляється відмітка про зняття військовослужбовця з військового обліку.

Отже, з проведеного правового аналізу законодавчих норм, що регламентують порядок здійснення військового обліку, єдиними документами, що посвідчують факт зняття особи з військового обліку є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідною відміткою.

Суд зауважує, що чинне законодавство України не обумовлює прийняття на військову службу та її проходження громадянами України, які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відтак, позивач не є військовозобов`язаним у розумінні Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача, що останній не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, з огляду на те, що в контексті зазначеної норми права "інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації" слід розуміти осіб, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

При цьому, громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, котрі відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) не входять до кола осіб, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як такі, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, сам факт зняття/виключення з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №600/2520/22-а від 09.03.2023 року.

В свою чергу, визначення процедури встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан, що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування закріплено у Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1455.

Згідно з пунктом 8 даного Порядку, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" №389-VIII від 12.05.2015 року передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України.

Пункт 2 цих Правил передбачає, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Водночас, суд звертає увагу на те, що виключний перелік осіб, які мають право перетинати державний кордон України під час дії воєнного стану визначає пункт 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.

Згідно з пунктом 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил.

Отже, з урахуванням викладеного нормативно-правового регулювання питання перетину державного кордону громадянами України на період воєнного стану та висновків суду, пункт 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України не надає права позивачу на перетин державного кордону України в період воєнного стану, а військовий квиток та довідка Полтавського об`єднаного міського центру комплектування та соціальної підтримки про те, що позивач на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключений з військового обліку, не є достатніми підтверджуючими документами для перетину державного кордону позивачем.

З огляду на викладене, суд зазначає, що оскільки позивачем не було надано документів, які б підтверджували, його право та підставність на перетин кордону України у період воєнного стану, а також, те що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відтак оскаржуване рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16 - річного віку від є правомірним.

Також суд зазначає, що оскаржуване рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 28.04.2023 року, при пред`явленні позивачем повного пакету документів, які надають право на виїзд з України, жодним чином не створить перешкод для перетину кордону України за наявності на це законних підстав.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: НОМЕР_4 прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (м. Могилів-Подільський) (вул. Острівська, 2, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24004, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович