Справа № 420/18167/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Одеській області), в якому з врахуванням заяви від 26.12.2022, просить:

визнати протиправною відмову ГУПФУ в Одеській області від 07.11.2022 № 18348-15891/Б-02/8-1500/22 у визначенні страхового стажу для призначення позивачу пенсії за віком період роботи з 13.12.1984 по 27.07.1990 на заводі «Красний Аксай»;

зобов`язати ГУПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу при призначенні позивачу пенсії за віком період роботи - з 13.12.1984 по 27.07.1990 на заводі «Красний Аксай».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 27.01.1982 по 25.10.1982 позивач працював на заводі «Красний Аксай» у м. Ростові-на-Дону, з 10.11.1982 по 16.11.1984 проходив військову службу у лавах Радянської армії, а після демобілізації, починаючи з 13.12.1984 по 27.07.1990 знову працював на заводі «Красний Аксай». На звернення до ГУПФУ в Одеській області із заявою щодо визначення страхового стажу для призначення пенсії за віком, відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи на заводі «Красний Аксай» з 13.12.1984 по 27.07.1990, пославшись на те, що запис про звільнення завірений печаткою, яка не читається. Між тим при досліджені оригіналу трудової книжки вбачається, що записи у ній між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок. Водночас, сторінка трудової книжки, на якій наведені записи про спірні періоди робота, справді завірені слабким відтиском печатки заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Однак, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

При цьому позивач вважає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Вказані дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 13.12.1984 по 27.07.1990 на заводі «Красний Аксай» позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 19.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

27.12.2022 ГУПФУ в Одеській області подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що 25.10.2022 позивач звернувся до ГУПФУ в Одеській області із заявою №15891/Б-1500/22 від 25.10.2022 про попередній розрахунок пенсії за віком в порядку ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та доданими документами. Позивач не звертався до Головного управління за призначенням пенсії за віком.

Розглянувши заяву позивача та надані документи відповідачем повідомлено позивача про результати розгляду його заяви листом №18348-15891/Б-02/8-1500/22 від 07.11.2022.

Вимога позовної заяви щодо «визнання протиправною відмови Головного управління у визначенні страхового стажу для призначення пенсії за віком період 13.12.1984-27.07.1990 на заводі «Красний Аксай» є передчасною та необґрунтованою, адже рішення Головного управління відмову в зарахування стажу позивачу не ухвалювалося.

Оскаржуваний позивачем лист несе лише інформаційний характер щодо наданих ним документів для попереднього обрахунку стажу. відповідачем надано інформацію про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи на заводі «Красний Аксай» з 13.12.1984 по 27.07.1990.

Жодних рішень про відмову у будь-чому щодо позивача Головним управлінням не ухвалювалося.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є зарахування періоду роботи 13.12.1984 по 27.07.1990 на заводі «Красний Аксай» до страхового стажу при призначення пенсії з віком. Право на пенсію за віком у позивача настане з 17.03.2023. Відповідно, право на призначення пенсії за віком в позивача ще не настало (не досяг 60 річного віку). Натомість визначеного при попередньому розрахунку страхового стажу (37 років) достатньо для призначення пенсії за віком за ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління №18348-15891/Б-02/8-1500/22 від 07.11.2022 позивачу повідомлено про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи на заводі «Красний Аксай» з 13.12.1984 по 27.07.1990, з огляду на те, що запис про звільнення завірений печаткою, яка не читається.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 29.07.1993 №58 записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою і завіряються печаткою запис про звільнення.

Згідно із п. 3 Порядку передбачено, що у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Період роботи на заводі «Красний Аксай» з 13.12.1984 по 27.07.1990 до страхового стажу буде зарахований позивачу за умови надання уточнюючої довідки.

Щодо позовної вимоги зобов`язати зарахувати періоди роботи відповідач зазначає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наразі підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на заводі «Красний Аксай» з 13.12.1984 по 27.07.1990 на підставі записів у трудовій книжці відсутні.

Дії Головного управління, щодо обрахунку стажу позивача за його заявою та надання позивачу відповіді листом №18348-15891/Б-02/8-1500/22 від 07.11.2022, якою надано роз`яснення щодо підстав не врахування періоду роботи 13.12.1984 по 27.07.1990 на заводі «Красний Аксай» є законними та обґрунтованими.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

29.12.2022 до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що доводи відповідача є необґрунтованими.

Розпорядженням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 № 456 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 420/18167/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07.09.2023 справа № 420/18167/22 розподілена на суддю Пекного А.С.

Ухвалою від 12.09.2023 адміністративну справу № 420/18167/22 прийнято до провадження, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) на підставі ст.. 263 КАС України.

14.09.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, аналогічний за змістом відзиву, поданому 27.12.2022.

Позивачем 18.09.2023 подано відповідь на відзив.

Згідно із частинами 1, 2 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат. Такі справи суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Подана позивачем відповідь на відзив судом не розглядається, оскільки згідно із частиною 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2022 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до ГУПФУ в Одеській області із заявою про попередній розрахунок пенсії за віком в порядку статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та доданими документами.

На згадане звернення відповідач листом від 07.11.2022 № 18348-15891/Б-02/8-1500/22 повідомив позивача, що при розрахунку страхового стажу не враховано період роботи з 12.12.1984 по 27.07.1990 на заводі «Червоний Аксай», оскільки запис про звільнення завірений печаткою, що не читається, у зв`язку з чим роз`яснив, що для зарахування періоду роботу з 13.12.1984 по 27.07.1990 необхідно надати уточнюючу довідку, як то передбачено пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії та за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Станом на час звернення до ГУПФУ в Одеській області позивач не досяг пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 60 років.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у зараховуванні до страхового стажу періоду роботи з 13.12.1984 по 27.07.1990, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V (далі Закон №1058-1V) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону №1058-ІV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058-ІV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-ІV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Пунктом 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок обчислення страхового стажу визначений статтею 24 Закону №1058-ІV.

Згідно зі статтею 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-ІV.

За загальним правилом, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (частина 1 статті 26 Закону №1058-ІV).

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений статтею 44 Закону №1058-ІV, відповідно до якої призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із статтею 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадку, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

На виконання припису статті 44 Закону №1058-ІV постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Розділом ІІ Порядку №22-1 визначені документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший та які повинні додаватись до відповідної заяви.

При цьому пунктом 1.8 Порядку №22-1 передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 та 4.7 Порядку №22-1 установлено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

З аналізу наведених правових норм суд висновує, що розрахунок страхового стажу є складовою процедури призначення особі пенсії за віком, яка відбувається з прийняттям органом, що призначає пенсію, відповідного рішення, яке може бути оскаржене у встановленому законодавством порядку, в тому числі і до суду.

При цьому орган, що призначає пенсію, проводить розрахунок страхового стажу на підставі поданої особою заяви про призначення пенсії, доданих документів та наявних відомостей в системі персоніфікованого обліку.

Результатом процедури є прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії, у тому числі і унаслідок неврахування окремих періодів роботи до страхового стажу.

Згідно із статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 16 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 КАС України надано визначення терміну «індивідуальний акт», яким є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно із частинами другою та шостою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як роз`яснено Рішенням Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп, частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

У Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дано визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес». Зокрема, зазначено, що у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова) означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Суд враховує, що в даному спірному випадку позивач не звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком та на час звернення до відповідача не досяг пенсійного віку, який визначений статтею 26 Закону №1058-ІV.

Відповідно ГУПФУ в Одеській області не приймало жодного рішення щодо призначення або відмови у призначенні позивачу пенсії та не визначало йому при цьому страхового стажу, стажу роботи для призначення пенсії та розміру пенсії.

Надання відповідачем відповіді на звернення позивача щодо попереднього розрахунку пенсії, яку позивач теоретично міг би отримувати у випадку призначення пенсії за віком, на думку суду, не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення його прав.

Юридично значимим для позивача у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення може бути рішення відповідача, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком.

Натомість, на переконання суду, попередній розрахунок розміру пенсії є формою надання консультації пенсіонеру, яка не має обов`язкового значення і не є підставою для виникнення в особи певних прав чи обов`язків, тому такий розрахунок не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень, які можуть оскаржуватись до адміністративного суду згідно з статтями 5, 19 КАС України.

Викладення відповідачем у листі від 07.11.2022 №18348-15891/Б-02/8-1500/22 мотивів, по яким період роботи з 13.12.1984 по 27.07.1990 на заводі «Красний Аксай» не враховується до страхового стажу не є тотожним прийняттю відповідачем рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії за віком з визначенням страхового стажу для призначення пенсії.

З врахуванням суті позовних вимог та відсутності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які б створювали певні правові наслідки для позивача або порушували його права, суд не може перевіряти правильність обчислення страхового стажу позивача в межах попереднього розрахунку його пенсії та давати правову оцінку оскаржуваним діям відповідача.

Таким чином, оскільки відповідач не приймав жодного рішення про призначення або відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, то суд прийшов до висновку про відсутність порушеного права позивача, а відтак і про необґрунтованість позовних вимог.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постанові від 31 січня 2019 року у справі №465/3058/15-а.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно із статтею 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний