Справа № 200/3759/22
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2023 року Справа № 200/3759/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпоти Я.С.
позивача представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 представників третьої особи: Юркова В.А., Борисенко Л.Ф., Жалдака О.О., Стужука О.В., Загороднюка Д.А., Константінова Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань, третя особа: Державне бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування висновку, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-
04 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на виконання розпорядження голови Донецького окружного адміністративного суду надійшли матеріали справи № 200/3759/22 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань, третя особа: Державне бюро розслідувань, з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати Висновок Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань від 09.12.2021р. №29дск, наданий на підставі службового розслідування, яке було розпочато на підставі Наказу ДБР від 20.10.2021 №542;
- визнати незаконним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську №402-ос/дск від 20.12.2021 про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань;
- визнати незаконним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську №20-ос/дск від 25.01.2022 у частині звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань у запас майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 , з 26 січня 2022 року з достроковим розірванням контракту від 01 вересня 2020 року №50;
- поновити ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань на посаді начальницького складу ТУ ДБР у м. Краматорську, а саме: старшого оперуповноваженого Відділу внутрішнього контролю Територіального управління Державного бюро розслідувань;
- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 січня 2022 року по день фактичного поновлення на службі.
Ухвалою суду від 17.07.2023 прийнято до провадження адміністративну справу № 200/3759/22 та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 26.07.2023 о 09:30 год.
02.08.2023 відповідачем-1 надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що підставою для проведення службового розслідування стала службова записка Управління внутрішнього контролю ДБР від 20.10.2021 № 643/10-10/6/21 щодо можливого невиконання або неналежного виконання службових обов`язків позивачем. Зокрема, зазначено, про систематичне невиконання чи неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків. Постійні націлювання з боку керівництва Управління внутрішнього контролю ДБР на основні напрямки діяльності, не призвели до вжиття позивачем будь-яких заходів для покращення ефективності роботи. Застосовані керівництвом Управління внутрішнього контролю ДБР заходи виховного впливу, в тому числі фінансові, не дали позитивного результату. Саме для встановлення наявності або відсутності вини позивача, а також з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження таких фактів, Управління внутрішнього контролю ДБР звернулося до Директора ДБР із службовою запискою від 20.10.2021 № 643/10-10/6/21 щодо можливого невиконання або неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_1 .. З огляду на службові обов`язки позивача та встановлені фактичні обставини в рамках службового розслідування отримано достатні підстави для висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного правопорушення, а саме невиконання або неналежне виконання службових обов`язків. Ураховуючи зазначене, за результатами службового розслідування Управлінням внутрішнього контролю ДБР складено Висновок службового розслідування від 03.12.2021 № 42/10-10/9/21. Після завершення службового розслідування у відповідності до вимог статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та пункту 8 Розділу VIII Інструкції № 9, зібрані матеріали стосовно ОСОБА_1 передано до Дисциплінарної комісії ДБР.
31.07.2023 відповідачем-2 надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що доводи, які позивач наводить у цій справі, самі по собі не вказують на відсутність (не заперечують) факту (складу) дисциплінарного правопорушення, оскільки не спростовують факт допущення ним дисциплінарного проступку. До того ж, доказів на спростування встановлених у рамках службового розслідування порушень, позивачем ні під час проведення службового розслідування, а ні при зверненні з даним позовом до суду, не надано. Натомість під час службового розслідування співробітниками Управління внутрішнього контролю ДБР встановлено епізоди неналежного виконання ОСОБА_1 його службових обов`язків, які мали неоднократний характер, усвідомлену природу, вольову спрямованість, не могли відбутися під впливом добросовісної та розумної помилки, необачливості, необережності чи у результаті прийнятного професійного ризику. Під час службового розслідування отримано достатньо доказів, які самі по собі мають вагомий характер, окрім того, що підтверджуються поясненнями працівників ТУ ДБР у м. Краматорську та ДБР, а відповідно відсутній навіть ризик їх недостовірності. Необхідність у додаткових підтверджувальних доказах відсутня.
07.08.2023 третьою особою надано до суду пояснення, в яких зазначено, що під час проходження служби в ДБР на посаді у підрозділі внутрішнього контролю ТУ ДБР у м. Краматорську ОСОБА_1 повинен був забезпечити виконання завдань поставлених перед цим підрозділом (зокрема, але не виключно запобігати, виявляти, припиняти та розслідувати вчинені працівниками ТУ ДБР у м. Краматорську корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією). Водночас, з фактичних обставин справи вбачається, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено неналежне виконання ОСОБА_1 його службових обов`язків. ОСОБА_1 всупереч вимогам законів України «Про Державне бюро розслідувань» та «Про запобігання корупції», самоусунувся від виконання службових обов`язків та не вживав належних та достатніх заходів. Здійснення службових обов`язків по інших напрямах роботи (описаних у висновку службового розслідування) здійснювалось на критично низькому рівні, що фактично свідчить лише про імітацію ОСОБА_1 роботи. Зазначені обставини підтверджуються: службовими обов`язками старшого оперуповноваженого відділу внутрішнього контролю ТУ ДБР у м. Краматорську, положенням про відділ внутрішнього контролю в територіальних управліннях ДБР, поясненнями працівників ТУ ДБР у м. Краматорську та безпосереднього керівника позивача, поясненнями ОСОБА_1 від 11.11.2021 та від 29.11.2021, протоколами заслуховувань щодо результатів роботи працівників, службовими характеристиками на ОСОБА_1 , а також іншими доказами, наявними у матеріалах справи. Тож на підставі вищенаведеного в ході проведення службового розслідування відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування знайшли своє підтвердження.
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 12.09.2023 із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 200/3759/22 та призначено розгляд справи по суті на 10.10.2023.
У судовому засідання 10.10.2023 представник позивача заявив про необхідність надання часу для ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим розгляд справи по суті призначено на 11.10.2023.
У судове засідання 11.10.2023 прибули позивач, представник позивача, представник відповідача-1, представник відповідача-2 та представники третьої особи.
Позивач та представник позивача вимоги позову підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, наведені у позові та у відповіді на відзив.
Представники відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи проти задоволення позову заперечували та просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзивах на позов та у поясненнях.
Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
05.08.2020 за результатами відкритого конкурсу, наказом Державного бюро розслідувань (далі ДБР) від 04.08.2020 №199ос/дск, ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу з питань запобігання та виявлення корупції Управління внутрішнього контролю ДБР.
01.09.2020 з ОСОБА_1 укладено контракт № 50 про проходження служби у ДБР на 6 років.
На підставі рапорту ОСОБА_1 , наказом ДБР від 23.02.2021 №74-ос/дск ОСОБА_1 переведено для подальшого проходження служби до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську (далі- ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську) з 25.02.2021 за його згодою, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу з питань запобігання та виявлення корупції Управління внутрішнього контролю ДБР з 24.02.2021.
На підставі рапорту ОСОБА_1 , наказом директора ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську від 25.02.021 №4-ос/дск ОСОБА_1 призначено з 25.02.2021 в порядку переведення, старшим оперуповноваженим відділу внутрішнього контролю ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську.
На підставі службової записки Управління внутрішнього контролю ДБР від 20.10.2021 №643/10-10/6/21, наказом директора ДБР від 20.10.2021 року №542 вирішено провести службове розслідування з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження у зв`язку з можливим фактом невиконання або неналежного виконання службових обов`язків старшим уповноваженим відділу внутрішнього контрою ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, майором ДБР ОСОБА_1 .
Службове розслідування визначено провести у термін з 20.10.2021 по 19.11.2021 рік.
Наказом директора ДБР від 18.11.2021 року №623, строк проведення службового розслідування продовжено з 19.11.2021 по 18.12.2021 рік.
За результатами службового розслідування, складено висновок №42/10-10/9/21 від 03.12.2021, відповідно до якого, в діях старшого оперуповноваженого Відділу внутрішнього контролю ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, майора ДБР ОСОБА_1 не встановлено ознак кримінального та корупційного правопорушення. В діях старшого оперуповноваженого Відділу внутрішнього контролю ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, майора ДБР ОСОБА_1 , відповідно до статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» вбачаються ознаки дисциплінарного правопорушення у вигляді дисциплінарного проступку, а саме: невиконання або неналежного виконання обов`язків, відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
Означеним висновком пропоновано: службове розслідування стосовно старшого оперуповноваженого Відділу внутрішнього контролю ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, майора ДБР ОСОБА_1 щодо невиконання чи неналежного виконання обов`язків визнати завершеним; відповідно до вимог пункту 8 Розділу VIII «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань», затвердженої наказом ДБР від 14.01.2020 № 9, зібрані матеріали стосовно старшого оперуповноваженого Відділу внутрішнього контролю ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, майора ДБР ОСОБА_1 , направити до Дисциплінарної комісії ДБР.
Дисциплінарною комісією ДБР за результатами розгляду матеріалів службового розслідування №42/10-10/9/21 від 03.12.2021 складено висновок №29 дск від 09.12.2021, яким вирішено визнати, що в діях старшого оперуповноваженого відділу внутрішнього контролю ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_1 , встановлено ознаки дисциплінарного правопорушення, що виразилось у порушенні вимог пунктів 1,8 частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», рекомендовано накладення (застосування) до нього дисциплінарного стягнення у виді «звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань».
Наказом директора ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську №402-ос/дск від 20.12.2021 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пункту 1 частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» до майора ДБР ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, накладено (застосовано) дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР.
Наказом директора ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську №20-ос/дск від 25.01.2022 у зв`язку з накладенням (застосуванням) дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, звільнено зі служби в ДБР у запас ОСОБА_1 з достроковим розірванням контракту від 01.09.2020 №50.
Відтак, позивач, не погодившись із висновком Дисциплінарної комісії ДБР №29 дск від 09.12.2021 та з означеними наказами директора ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Державне бюро розслідувань», Законом України «Про запобігання корупції», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743 (далі Положення № 743), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженою наказом ДБР від 14.01.2020 № 9 (далі Інструкція № 9) та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», ДБР є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Статтею 3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» визначено, що ДБР організовується і діє, зокрема, на засадах верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, відкритості та прозорості діяльності, незалежності і персональної відповідальності кожного працівника ДБР.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» до працівників ДБР належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із ДБР.
На службу до ДБР приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки (частина третя статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).
Приписами частини другої статті 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що на працівників ДБР поширюються обмеження та вимоги, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», окрім того працівники Державного бюро розслідувань не мають права:
1) бути членами і брати участь у створені чи діяльності політичних партій;
2) бути повіреними третіх осіб у справах Державного бюро розслідувань;
2) використовувати Державне бюро розслідувань, його працівників та майно у партійних, групових чи особистих інтересах.
Відповідно до матеріалів службового розслідування стосовно позивача, підставою для проведення службового розслідування слугувала службова записка керівника Управління внутрішнього контролю ДБР №643/10/10-10/6/21 від 20.10.2021 ОСОБА_2 .
Як зазначено позивачем в судовому засіданні, керівник Управління внутрішнього контролю ДБР ОСОБА_2 діяв в умовах реального конфлікту інтересів.
Частиною третьою статті 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» визначено, що працівники ДБР зобов`язані вживати заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».
Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів особи, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Наведені норми законів містять вичерпний перелік дій, які позивач міг вчинити для запобігання та врегулювання конфлікту, однак в даному випадку, позивачем не доведено, матеріалами справи не підтверджено, що позивач вживав будь-які заходи щодо врегулювання конфлікту інтересів.
Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу ДБР, їх права та обов`язки визначає Положення № 743, а для державних службовців порядок проходження служби врегульовано положеннями Закону України «Про державну службу».
Пунктом 31 Положення № 743 визначено, що особи рядового та начальницького складу, яким стала відома інформація про протиправні дії чи бездіяльність іншого працівника Державного бюро розслідувань, зобов`язані негайно повідомити про це Директору Державного бюро розслідувань та підрозділу внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань.
Відповідно до положень пункту 32 Положення № 743, особи рядового та начальницького складу зобов`язані: чесно і сумлінно додержуватися присяги, Конституції та законів України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки, накази безпосередніх та прямих керівників (начальників); додержуватися правил професійної етики; додержуватися вимог антикорупційного законодавства; берегти та підтримувати в належному стані передані їм у користування майно, озброєння і техніку; постійно підвищувати рівень професійних знань, удосконалювати свою майстерність; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу; не рідше одного разу на рік проходити психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа, комплексний медичний огляд, а у разі потреби - цільовий медичний огляд. У разі прийняття рішення про переміщення по службі в іншу місцевість за станом здоров`я, переведення на іншу посаду за станом здоров`я або надання відпустки у зв`язку з хворобою - проходити медичний огляд за місцем обліку; сприяти підтриманню порядку і дисципліни; звертатись із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до прямого керівника (начальника), з особистих питань - до свого керівника (начальника) відповідно до повноважень; доповідати своїм безпосереднім керівникам (начальникам) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження; додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати рівень фізичної підготовки, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок; своєчасно подавати відомості про себе, що мають значення для проходження служби у Державному бюро розслідувань (зміна місця проживання, здобуття освіти, притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності); повідомляти безпосередньому керівникові (начальникові) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному тощо); з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.
Відповідно до частини шостої статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», на осіб рядового і начальницького складу ДБР поширюється Дисциплінарний статут Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, а притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що з метою запобігання і виявлення правопорушень у діяльності працівників ДБР у складі центрального апарату ДБР та його територіальних управлінь діють підрозділи внутрішнього контролю.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», підрозділ внутрішнього контролю ДБР має такі обов`язки:
1) запобігання вчиненню правопорушень працівниками Державного бюро розслідувань згідно з вимогами законів України "Про запобігання корупції" та "Про державну службу";
2) здійснення контролю за дотриманням працівниками Державного бюро розслідувань правил етичної поведінки, вимог щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів;
3) проведення перевірок працівниками Державного бюро розслідувань на доброчесність та моніторингу способу їх життя;
4) проведення з особами психофізіологічних інтерв`ю із застосуванням поліграфа під час вступу на службу та проходження служби в Державному бюро розслідувань;
5) перевірка інформації, що міститься у зверненнях фізичних та юридичних осіб, засобах масової інформації, інших джерелах, у тому числі отриманої через спеціальну телефонну лінію, сторінку в мережі Інтернет, засоби електронного зв`язку Державного бюро розслідувань, щодо причетності працівників Державного бюро розслідувань до вчинення правопорушень;
6) проведення службового розслідування стосовно працівників Державного бюро розслідувань;
7) проведення спеціальної перевірки щодо осіб, які претендують на призначення на посади в Державному бюро розслідувань;
8) вжиття заходів щодо захисту працівників Державного бюро розслідувань, які повідомляють про вчинення протиправних дій чи бездіяльність інших працівників Державного бюро розслідувань;
9) консультування працівників Державного бюро розслідувань щодо правил етичної поведінки, конфлікту інтересів, декларування майна, доходів, видатків та зобов`язань фінансового характеру.
Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» порядок діяльності та повноваження підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань визначаються положенням, яке затверджує Директор Державного бюро розслідувань.
Управління внутрішнього контролю ДБР у своїй діяльності окрім Закону України «Про Державне бюро розслідувань» керується Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», Типовим положенням про уповноважений підрозділ з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженим наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 27.05.2021 № 277/21 (до 14.07.2021 Типовим положенням, затвердженим наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 17.03.2020 № 120/20) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 24 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», до обов`язків Управління внутрішнього контролю належить проведення службових розслідувань стосовно працівників ДБР.
Підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно працівників ДБР та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб при його проведені визначено Інструкцією № 9.
Службове розслідування стосовно працівників ДБР проводиться підрозділами внутрішнього контролю ДБР з метою встановлення неправомірних дій працівника, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням працівником ДБР своїх обов`язків; наявності або відсутності вини працівника ДБР; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства, організаційно-розпорядчих документів тощо; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Системний аналіз положень Інструкції № 9 дає підстави для висновку про те, що підставою для ініціювання службового розслідування стосовно працівників ДБР можуть бути, окрім іншого, дані про невиконання чи неналежне виконання обов`язків, перевищення своїх повноважень, якщо таке перевищення не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, незаконне розголошення інформації з обмеженим доступом, що стала відома працівнику у зв`язку з виконанням ним своїх повноважень, отримання інформації з інших правоохоронних органів тощо (пункт 1 Розділу ІІ Інструкції № 9).
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Інструкції № 9 службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою з`ясування причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини працівника ДБР.
Пунктом 1 Розділу ІІІ Інструкції № 9, визначено, що Управлінням внутрішнього контролю ДБР за наявності підстав, за яких може бути проведене службове розслідування, скеровується відповідна доповідна (або рапорт) Директору ДБР для прийняття рішення про проведення службового розслідування, яке оформлюється наказом.
Пунктом 4 Розділу ІІІ Інструкції № 9 визначено, що наказ про проведення службового розслідування під його особистий підпис доводиться працівнику Бюро або відповідному керівнику структурного підрозділу Бюро чи його територіального управління, стосовно яких проводиться службове розслідування.
Пунктом 3 Розділу ІV Інструкції № 9 передбачено, що до проведення службового розслідування, у разі необхідності, можуть залучатись працівники інших структурних підрозділів ДБР з урахуванням їх професійних навиків, досвіду та кваліфікаційного рівня.
За результатами службового розслідування Управлінням внутрішнього контролю ДБР складається і затверджується висновок службового розслідування, що в силу положень пунктів 1, 2 Розділу VIII Інструкції № 9 має містити відомості, необхідні для прийняття рішення за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, який передається до Дисциплінарної комісії ДБР.
У відповідь на означений лист, ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську надало відповідь, якою повідомлено, про неможливість направлення до управління внутрішнього контролю ДБР старшого оперуповноваженого відділу внутрішнього контролю Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Юркова Вадима Анатолійовича, в зв`язку з перебуванням останнього на лікарняному з 26.10.2021.
Матеріалами справи підтверджено, що в ході службового розслідування позивач не одноразово викликався для надання письмових або усних пояснень. Пояснення ним надавались особисто, будь-яких зауважень або заперечень в ході службового розслідування матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що надання пояснень ОСОБА_1 в ході службового розслідування, свідчить про обізнаність, що відносно позивача було розпочато службове розслідування.
Стосовно процедурних порушень під час службового розслідування відносно позивача, суд зазначає, що такі доводи позивача є безпідставними, вони не впливають на правомірність оскаржуваних рішень, а відтак не мають жодного юридичного значення для правильного вирішення спору.
Так, за висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформованими у постановах від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16 та від 16.03.2023 у справі № 400/4409/21: - "Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, само по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
У залежності від характеру процедурних порушень такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність".
Відповідно до пункту 8 Розділу VIII Інструкції № 9 після затвердження висновку Управління внутрішнього контролю в п`ятиденний строк передає до Дисциплінарної комісії Бюро усі зібрані матеріали.
При Державному бюро розслідувань діє Дисциплінарна комісія ДБР, склад та положення про яку затверджується Директором ДБР, яка відповідно до статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» розглядає питання застосування дисциплінарних стягнень до працівників ДБР.
Відповідно до частини другої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Дисциплінарна комісія на підставі службового розслідування, що проводиться підрозділом внутрішнього контролю, складає висновок про наявність чи відсутність у діях працівника ДБР дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення.
Підставами для притягнення працівника ДБР до дисциплінарної відповідальності, згідно положень частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» є:
1) невиконання чи неналежне виконання обов`язків;
2) незаконне розголошення інформації з обмеженим доступом, що стала відома працівнику у зв`язку з виконанням ним своїх повноважень;
3) перевищення своїх повноважень, якщо таке перевищення не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;
4) публічне висловлювання, що є порушенням презумпції невинуватості;
5) негативні результати перевірки на доброчесність або моніторингу способу життя працівника;
6) порушення правил професійної етики;
7) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або неправомірних особистих інтересах інших осіб;
8) інших підстав, передбачених Законом України «Про державну службу» для працівників Державного бюро розслідувань, які є державними службовцями, Дисциплінарним статутом Національної поліції України для працівників ДБР, які є особами рядового і начальницького складу, та Кодексу законів про працю України.
Разом з цим, Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Дисциплінарного статуту поширюється на поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу ДБР, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Дисциплінарним статутом визначено сутність службової дисципліни, обов`язків осіб рядового і начальницького складу стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна це дотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, присяги особи рядового і начальницького складу, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створені необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків, повазі до честі і гідності, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, окрім іншого, зобов`язує особу рядового і начальницького складу, зокерма: бути вірним Присязі, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що протиправна винна дія чи бездіяльність особи рядового і начальницького складу, що полягає в порушені ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством, а також у вчинені дій, що підривають авторитет служби є дисциплінарним проступком.
За порушення службової дисципліни особи рядового і начальницького складу незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).
Статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання особи, яка його вчинила, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до особи, вина якої у вчинені дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
За вчинення дисциплінарних проступків до особи рядового і начальницького складу можуть застосовуватися такі види дисциплінарного стягнення:
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Дисциплінарною комісією ДБР було повідомлено позивача про дату, місце та час розгляду матеріалів службового розслідування.
Окрім того, витягом з протоколу №7 дск засідання Дисциплінарної комісії ДБР підтверджується, що позивач особисто брав участь та надав власні пояснення щодо обставин справи на засіданні Дисциплінарної комісії ДБР, яке відбулося 09.12.2021.
За результатами заслуховування ОСОБА_1 та аналізу доказів наявних у матеріалах службового розслідування, Дисциплінарна комісія ДБР встановила в діях позивача ознаки дисциплінарного проступку, що виразився у неналежному виконанні службових обов`язків, про що складено відповідний висновок №29 дск від 09.12.2021.
Суд, вважає за необхідне зазначити, що Дисциплінарна комісія ДБР лише перевіряла встановлені за результатами службового розслідування обставини на предмет дотримання вимог, що ставляться до осіб рядового та начальницького складу ДБР в частині дотримання вимог Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та положень Дисциплінарного статуту, та наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.
Оцінка невиконання та неналежного виконання обов`язків ОСОБА_1 надана за результатами службового розслідування і як зазначалось вище, в ході службового розслідування позивач не одноразово викликався для надання письмових або усних пояснень, пояснення ним надавались особисто, будь-яких зауважень або заперечень в ході службового розслідування матеріали справи не містять.
Окрім того, надати оцінку невиконання та неналежного виконання обов`язків ОСОБА_1 судом не можлио, оскільки відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» забороняється незаконне втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших фізичних або юридичних осіб у діяльність Державного бюро розслідувань.
Також, пунктами 4, 16 частини 1 статті 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» визначено, що Державне бюро розслідувань відповідно до покладених на нього завдань та у межах своєї компетенції: здійснює оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Державного бюро розслідувань, на підставах та в порядку, встановлених законом; забезпечує відповідно до законодавства додержання режиму захищеної законом таємниці та іншої інформації з обмеженим доступом, а також визначеного законом порядку оприлюднення та надання доступу до публічної інформації.
Суд також зазначає, що невиконання та неналежне виконання обов`язків є самостійною та достатньою підставою для притягнення працівника ДБР до дисциплінарної відповідальності, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».
Відтак Дисциплінарна комісія ДБР рекомендувала застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби, що відображено у висновку Дисциплінарної комісії ДБР від 09.12.2021 року № 29 дск, який передано директору ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську для вжиття відповідних заходів у межах повноважень.
Відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування працівника у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (частина перша статті 22 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини третьої статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби виконуються (реалізується) шляхом видання наказу по особовому складу.
Поряд з цим, згідно положень частини 3 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», на підставі рішення Дисциплінарної комісії на працівника територіального управління накладає директор відповідного територіального управління ДБР.
Відтак, на підставі висновку Дисциплінарної комісії ДБР від 09.12.2021 року № 29 дск, керуючись пунктами 2 та 5 частини третьої статті 13, абзацу 2 частини шостої статті 14, частини третьої та пункту 1 частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пункту 4 частини третьої статті 1, пункту 7 частини третьої статті 13, частини сьомої статті 19, частини другої статті 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції», директором ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську прийнято наказ від 20.12.2021 № 402-ос/дск «Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».
Відповідно до пункту 1 цього наказу, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушені вимог пункту 1 частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР.
Наказом директора ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську від 25.01.2022 № 20-ос/дск у зв`язку з накладенням (застосуванням) дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, ОСОБА_1 звільнено зі служби в ДБР у запас 26.01.2022 з достроковим розірванням контракту від 01.09.2020 № 50.
При цьому, відповідно до частини третьої статті 20 Дисциплінарного статуту, керівник уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення передбачені цим Статутом, до всіх осіб рядового і начальницького складу.
Так, згідно частини третьої статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Директор територіального управління ДБР, зокрема, організовує роботу відповідного територіального управління щодо виконання повноважень ДБР, наказів і розпоряджень Директора ДБР; видає у межах своїх повноважень накази і розпорядження.
Поряд з цим, статтею 3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» встановлено, що однією із засад діяльності ДБР є визначення єдиноначальності, яка полягає в: наділенні керівника всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих; наданні йому права одноособово приймати рішення, видавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів.
Тож, як вбачається із положень Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Державне бюро розслідувань», директор ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську наділений повноваженнями приймати кадрові рішення щодо працівників всіх категорій посад, при цьому прийняття таких рішень перебуває у площині дискреційних повноважень Директора ТУ ДБР у м. Краматорську (або особи, що виконує його обов`язки), що дозволяє йому на власний розсуд, за наявності підстав, застосовувати до працівників будь-які дисциплінарні стягнення в залежності від скоєного працівником дисциплінарного проступку.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування, здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення обґрунтувань неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Щодо оскарження позивачем висновку Дисциплінарної комісії ДБР від 09.12.2021 № 29 дск суд зазначає, наступне.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
Висновок Дисциплінарної комісії ДБР - документ, який складається за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності працівників ДБР, висновки та пропозиції.
Висновок є службовим документом, у якому зафіксовано результати службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини встановленні під час нього.
Водночас сам по собі висновок Дисциплінарної комісії не породжує обов`язкових юридичних наслідків для працівника ДБР. Зафіксовані у цьому рішенні обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.
Тож, висновок Дисциплінарної комісії ДБР є лише носієм певної інформації.
Водночас обов`язковою ознакою рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
Враховуючи фактичні обставини справи та докази, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки оскаржувані накази директора ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську прийняті із дотриманням вимог положень Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Державне бюро розслідувань».
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20 жовтня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков