Справа № 380/21576/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/21576/21 пров. № А/857/9820/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №380/21576/21 за адміністративним позовом Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці до Державного підприємства "Львіввугілля" про застосування заходів реагування,-

суддя в 1-й інстанції Кедик М. В.,

час ухвалення рішення 26 квітня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 05 травня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач Головне управління Держпраці у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача - державного підприємства "Львіввугілля", в якому, із врахуванням зменшення позовних вимог від 28 листопада 2022 року, просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме заборонити подальше ведення наступних робіт та експлуатації механізмів: ведення гірничих робіт у ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» - до усунення зазначених у акті перевірки порушень.

Ухвалою від 05 квітня 2023 року замінено позивача Головне управління Держпраці у Львівській області на Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року позов задоволено. Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду до Державного підприємства «Львіввугілля», а саме: заборонити подальше ведення гірничих робіт у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» до отримання спеціального дозволу на користування ділянкою надр та засвідчення актом про надання гірничого відводу права ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» на користування надрами для розробки родовищ кам`яного вугілля поля шахти "Степова".

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що рішення про продовження строку дії дозволу на користування надрами на шахтному полі шахта «Степова» прийнято 30 грудня 2020 року. Накази № 628 та № 629 від 30 грудня 2020 року на момент подання позову були чинними, а на момент вирішення позову наказ № 107 від 03 березня 2023 року, яким скасовано дані накази, вже був оскаржений до окружного суду м. Києва. Підстав для звернення до суду через відсутність дозволу у позивача не було. Зазначає, що ДП «Львіввугілля» включено до Переліку об`єктів критичної інфраструктури державних підприємств наказом Міністерства енергетики України №1-ДСК від 07 вересня 2022 року, що є важливою обставиною в умовах дії воєнного стану. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника Управління, разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи, оскільки явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, крім того, відповідач також повторно не з`явився в судове засідання, тому враховуючи наведене, колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 30 вересня 2021 року, направлення на проведення перевірки від 30 вересня 2021 року №1460 ГУ Держпраці у Львівській області провело плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, здійснення державного гірничого нагляду ДП "Львіввугілля", за наслідками якого складений акт від 19 жовтня 2021 року №ЛВ12300/812-1361/АПП

Перевіркою встановлено порушення, зокрема, згідно з п.п. 37-39 акта перевірки:

- допущено користування ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» надрами -розробка родовищ кам`яного вугілля - без спеціального дозволу на користування ділянкою надр (термін дії ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами № 3685 від 09 грудня 2005 закінчився);

- не засвідчене актом про надання гірничого відводу право ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» на користування надрами для розробки родовищ кам`яного вугілля - термін чинності акту про надання гірничого відводу № 646, виданий Держнаглядохоронпраці України 17 червня 2003 закінчився;

- не погоджені з Держпраці плани гірничих робіт ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» на 2021 рік.

Примірник акту перевірки отримано директором ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», без будь-яких зауважень або заперечень від уповноваженої особи відповідача, що підписала акт.

Будь-яких повідомлень ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» про усунення порушень на адресу позивача не надходило, що зумовило звернення останнього у суд із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач повністю не усунув порушення, зазначені в акті перевірки від 19 жовтня 2021 року № ЛВ12300/812-1361/АПП, а тому підлягають застосуванню заходи реагування зазначені позивачем.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05 квітня 2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю) (частина 1 та 4 статті 4 Закону № 877).

Згідно з ч.7 ст.7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Пункт 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №96 передбачає, що Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п.7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Так, приписами Положення про Управління Держпраці передбачено, що Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується на принципах, зокрема пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

За приписами ч.5 ст.4 Закону №877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Відповідно до ст.19 Кодексу України про надра (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу (крім користувачів нафтогазоносними та бурштиноносними надрами) - стаття 24 Гірничого закону України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Щодо першого порушення відповідача, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказом Державної служби геології та надр України від 03 березня 2023 року №107 скасовано накази Держгеонадр від 30 грудня 2020 № 628, 629 в частині внесення змін Державному підприємству "Львіввугілля" до спеціального дозволу на користування надрами від 09 грудня 2005 № 3685 з метою видобування кам`яного вугілля поля шахта "Степова", що знаходиться у Львівській області, у зв`язку з несплатою збору за продовження строку дії дозволу у визначений у пункті 13 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 строк.

Колегія суддів окремо обумовлює ту обставину, що наказом від 14 липня 2023 року Державною службою геології та надр України продовжено та видано спеціальний дозвіл на користування ділянкою надр по ВП «Шахта «Степова».

З наведеного вбачається, що такий дозвіл продовжено і видано вже після винесення Львівським окружним адміністративним судом у справі №380/21576/21 рішення, тобто після 26 квітня 2023 року.

Таким чином, факт усунення відповідачем виявленого порушення, зокрема, отримання спеціального дозволу, не спростовує висновку суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходів реагування на момент ухвалення оскаржуваного рішення та не впливає на оцінку його законності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 580/3213/19, від 29 квітня 2020 року у справі № 2340/5120/18 та від 24 червня 2020 року по справі № 520/3948/1954.

Щодо другого порушення відсутній акт про надання гірничого відводу ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» на користування надрами для розробки родовищ кам`яного вугілля, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що термін дії акту про надання гірничого відводу № 646, виданого Держнаглядохоронпраці 17 червня 2003 року, закінчився.

Станом на день прийняття рішення судом першої інстанції, незважаючи на те, що відповідач неодноразово звертався до позивача за погодженням заявки на отримання дозволу, право відповідача на користування надрами для розробки родовищ кам`яного вугілля не засвідчено актом про надання гірничного відводу, таким чином порушення не усунено.

Щодо третього порушення, то колегія суддів зазначає наступне:

Згідно з положень ст.51 Закону України «Про надра» розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр. Правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.

Абз.1 п.12 гл.1 розд. IV Правил зазначає, що проекти планів розвитку гірничих робіт в частині їх безпечного ведення, а також зміни до них погоджуються з територіальними органами Держгірпромнагляду відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 №1640 «Про затвердження Положення про Державний комітет з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду». Ведення робіт не передбачених планами розвитку гірничих робіт не дозволяється.

Колегія суддів окремо зазначає, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до відповідача заходів реагування, що вбачається з постанови Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі № 200/2315/20-а, від 05 травня 2022 року у справі № 160/4988/19.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що наявність вищезазначених порушень становлять загрозу життю та здоров`ю працівників відповідача, між порушеннями та загрозою наявний прямий та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, що є підставою для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 380/21576/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року.