Справа № 120/8128/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 жовтня 2023 р. Справа № 120/8128/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Галюк А.Л.

позивача: не з`явився,

представника відповідача: Іванов М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Служби зовнішньої розвідки України

про: визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії .

Рішенням від 08.08.2023 адміністративний позов задоволено частково.

26.09.2023 виписано виконавчий лист № 120/8128/23.

09.10.2023 на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого листа від 26.09.2023 № 120/8128/23 таким, що не підлягає виконанню на підставі положень частини 2 статті 372 КАС України у зв`язку з добровільним виконання боржником судового рішення. Так, заявник вказує, що судове рішення від 08.08.2023 було добровільно виконано Службою зовнішньої розвідки України, а саме остання повторно розглянула заяву ОСОБА_1 від 21.11.2022 та надала відповідь листом від 13.09.2023 № 19/8610-ВС/Н. Крім того у заяві від 02.10.2023 відповідач просить постановити ухвалу, якої заборонити приймати виконавчий документ до виконання до розгляду такої заяви.

10.10.2023 до суду від позивача надійшли заперечення щодо заяви представника відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Основними доводами заяви ОСОБА_1 є те, що рішення суду від 08.08.2023 не виконано відповідачем. Так, Службою зовнішньої розвідки України було повторно розглянуто заяву позивача від 21.11.2022, разом з тим таку було розглянуто суто формально і листом від 13.09.2023 № 19/8610-ВС/Н відповідач вкотре відмовив у наданні копії запитуваного документа. З огляду на наведене позивач хоче звернутись до органу ДВС задля виконання рішення суду у примусовому порядку.

Ухвалою від 10.10.2023 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2023.

13.10.2023 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності.

Ухвалою від 16.10.2023 вирішено розгляд заяви здійснювати в режимі відеоконференції.

В судове засідання 19.10.2023 позивач не з`явився, а представник відповідача не заперечив щодо можливості розгляду заяви за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями 3 статті 374 КАС України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи наявну в матеріалах справи заяву позивача про проведення судового засідання за його відсутності, керуючись положеннями частини 3 статті 374 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності стягувача ОСОБА_1 .

Представник заявника у судовому засіданні підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити. Додатково зауважив, що у листі-відповіді від 13.09.2023 № 19/8610-ВС/Н повною мірою враховано висновки судового рішення та дотримано вимогу "трискладового тексту". В свою чергу надання для вільного доступу запитуваної позивачем Інструкції, затвердженої наказом СЗР України від 13.06.2018 № 210/ДСК, яка є документом службового користування та якою визначається порядок нарахування грошового забезпечення працівників Служби зовнішньої розвідки України, в умовах триваючої шикорокомасштабної агресії російської федерації та війни в Україні, може мати наслідком вербування як діючих так і колишніх працівників Служби зовнішньої розвідки України.

Визначаючись щодо заяви Служби зовнішньої розвідки України про визнання виконавчого листа від 26.09.2023 № 120/8128/23 таким, що не підлягає виконанню, суд вказує про таке.

Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129), суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення в процесуальному законодавстві України.

Так, статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Наведені засади знайшли своє відображення також у пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Case of Hornsby v. Greece» (Горнсбі проти Греції), де Суд зазначив, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є виконання судового рішення як завершальної стадії судового провадження.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Згідно із частинами першою, другою цієї статті у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому рішення суду можуть виконуватися у добровільному або примусовому порядку. Особа може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

За правилами частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові від 05 листопада 2020 року (справа № 752/2391/17) Верховний Суд вказав, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, рішенням від 08.08.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 у справі № 120/8128/23 задоволено частково. Крім іншого, зобов`язано Службу зовнішньої розвідки України повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 21.11.2022 в частині, що стосується надання копії Інструкції, затвердженої наказом СЗР України від 13.06.2018 № 210/ДСК, зареєстрованої в Мін`юсті 05.07.2018 за № 778/32230 (зі змінами) протягом п`яти днів з дня набрання цим рішенням законної сили та враховуючи при цьому висновки суду, наведені у даному рішенні.

26.09.2023 виписано виконавчий лист № 120/8128/23.

Як вказує відповідач (боржник), на виконання рішення суду Службою зовнішньої розвідки України повторно розглянуто запит на інформацію ОСОБА_1 від 21.11.2022 в частині, що стосується надання копії Інструкції, затвердженої наказом СЗР України від 13.06.2018 № 210/ДСК, зареєстрованої в Мін`юсті 05.07.2018 за № 778/32230 (зі змінами). Так, відповідач, врахувавши висновки судового рішення, листом від 13.09.2023 № 19/8610-ВС/Н надав заявнику відповідь на його заяву.

У листі від 13.09.2023 № 19/8610-ВС/Н відповідач повідомив, що Інструкція стосується інтересів національної безпеки.

У зв`язку з цим, він вважає, що надання ОСОБА_1 копії Інструкції, яка містить інформацію з грифом обмеження доступу «Для службового користування», може нанести шкоду інтересам національної безпеки, у зв`язку з можливістю ризику витоку наступної інформації:

1) Інструкція містить інформацію щодо дійсних та умовних найменувань підрозділів СЗРУ, що розкриває організаційно-штатну структуру СЗРУ. Організаційно-штатна структура СЗРУ затверджена Указом Президента, який містить державну таємницю.

2) Розголошення окремих додаткових видів грошового забезпечення, критерії їх встановлення, може призвести до оприлюднення методів та засобів розвідки, які використовуються під час виконання службових завдань.

3) Інформація про конкретні розміри грошового забезпечення може бути використана для тиску на військовослужбовців СЗРУ та членів їх сімей.

Вказав, що в умовах збройної агресії російської федерації проти України розголошення вказаної інформації потенційно може мати негативні наслідки, зокрема, і використання її ворогом в своїх інтересах.

В контексті доводів учасників справи варто вказати, що, на переконання суду, у порівнянні з попереднім листом відповідача від 06.06.2023 № 19-3414-ВС/П, у листі від 13.09.2023 № 19/8610-ВС/Н Служба зовнішньої розвідки України надала обґрунтовану відповідь щодо неможливості надання копії запитуваного документа з урахуванням "трискладового тексту", тобто врахувала висновки суду постановлені за наслідками розгляду адміністративної справи № 120/8128/23.

Крім того, суд зважає та погоджується з додатковими поясненнями представника відповідача, наданими у судовому засіданні, з приводу того, що надання для вільного доступу запитуваної позивачем Інструкції, затвердженої наказом СЗР України від 13.06.2018 № 210/ДСК, яка є документом службового користування та якою визначається порядок нарахування грошового забезпечення працівників Служби зовнішньої розвідки України, в умовах триваючої шикорокомасштабної агресії російської федерації та війни в Україні, може мати наслідком вербування як діючих так і колишніх працівників Служби зовнішньої розвідки України.

Отже, з установлених судом обставин слідує, що Служба зовнішньої розвідки України виконала обов`язок покладений рішенням суду щодо повторного розгляду запиту на інформацію ОСОБА_1 від 21.11.2022 в частині, що стосується надання копії Інструкції, затвердженої наказом СЗР України від 13.06.2018 № 210/ДСК, зареєстрованої в Мін`юсті 05.07.2018 за № 778/32230 (зі змінами), та за результатами розгляду такого було надано відповідь листом від 13.09.2023 № 19/8610-ВС/Н, що не заперечується сторонами.

У такому випадку можна констатувати добровільне виконання боржником рішення суду.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 11.10.2021 по справі № 9901/235/20, яка залишена без змін постановою Великою Палати Верховного Суду від 09.12.2021.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Служби зовнішньої розвідки України, оскільки нею, як боржником, судове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.08.2023 у справі № 120/8128/23 виконане у добровільному порядку, що згідно з частиною другою статті 374 КАС України є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 374 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Служби зовнішньої розвідки України задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.08.2023 у справі № 120/8128/23.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 19.10.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович