Справа № 480/5377/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2023 року Справа № 480/5377/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5377/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати періоди з 28.04.1989року по 18.01.1991року, з 01.04.1998року по 31.12.2000року та з 01.01.2002року по 31.12.2003року в повному обсязі до страхового стажу ОСОБА_1 .
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.03.2023 року.
Свої вимоги мотивує тим, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Надати уточнюючу довідку щодо не зарахованого до страхового стажу періоду роботи з 28.04.1989 року до 18.01.1991 року він не має можливості, оскільки до трудового архіву архівного відділу Охтирської міської ради документи постійного строку зберігання з кадрових питань та з особового складу «отдел организации досуга МЦ ГАРТ» (так зазначено у трудовій книжці) не передавалися, що підтверджується архівною довідкою від 14.03.2023 року №91/16-63, а також листом державного архіву Сумської області від 23.03.2023року № Пд-1.
В той же час, на підтвердження правильності внесення відповідних записів до його трудової книжки позивач надає заяву особи - ОСОБА_2 , яка працювала в молодіжному центрі «Гарт» у відділі кадрів, і саме нею було здійснено запис №11 в трудовій книжці ОСОБА_1 .
Надати іншу будь-яку інформацію або довідки щодо підтвердження здійснення підприємницької діяльності, інформації про дохід та сплачені податки за період з 01.04.1998 року до 31.12.2003року позивач не має можливості, оскільки така інформація відсутня в державній податковій інспекції.
Отже, на думку позивача, він має мав необхідний трудовий стаж для призначення пенсії за віком - 30 років 04 місяці 16 днів, а тому йому повинна бути призначена пенсія за віком з 04.03.2023 року.
Ухвалою від 06.06.2023р. провадження у справі відкрито та залучено до участі співвідповідача - Головне управліення Пенсійного фонду України в Сумській області, також розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Оскільки у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву подано не було, то суд відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
27.02.2023 року позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в м. Охтирка із заявою про призначення пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.72).
20 квітня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в м. Охтирка із заявою про призначення пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.75).
В рішенні зазначається, що «за поданими документами до страхового стажу не враховано: період з 28.04.1989р. до 18.01.1991р., оскільки дата прийняття дописана чорнилом іншого кольору; періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.04.1998р. до 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. до
31.12.2003р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з матеріалами справи рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.04.2023р. позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії за віком, оскільки за наданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 28.04.1989 року до 18.01.1991 року, оскільки дата прийняття дописана чорнилом іншого кольору.
Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018р. у справі №677/277/17.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Крім цього, Порядок ведення трудових книжок працівників у спірний період було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 № 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412 (далі - Інструкція ).
Відповідно до пункту 2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.
При цьому Інструкція не передбачає обов`язкової умови про те, що весь запис у трудовій книжці повинен бути здійснений чорнилом одного кольору. Натомість допустимим є використання чорного, синього або фіолетового кольорів.
Крім того, право позивача на пенсійне забезпечення не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівниками, відповідальними за порядок ведення трудової документації. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Суд також враховує, що позивач вжив усіх можливих заходів для підтвердження спірного трудового стажу, звернувшись до архіву архівного відділу Охтирської міської ради та до Державного архіву Сумської області Сумської обласної державної адміністрації.
Зокрема, як убачається із архівної довідки від 14.03.2023року №91/16-63, яку видав архівний відділ Охтирської міської ради, «до трудового архіву архівного відділу Охтирської міської ради документи з кадрових питань та з особового складу «отдел организации досуга МЦ ГАРТ» (так у Трудовій книжці) не передавалися. Документи постійного строку зберігання, з кадрових питань та з особового складу «Ахтырского ГК ЛКСМ Украины» (так на печатці у трудовій книжці) на зберігання до архівного відділу Охтирської міської ради не передавались» (18).
Згідно з листом Державного архіву Сумської області від 23.03.2023року № Пд-1 «документи молодіжного центру «Гарт» при Охтирському міськкомі ЛКСМУ на зберігання до архіву не надходили, місце їх зберігання архіву невідоме» (а.с.19).
В електронній відповіді із Державного архіву Сумської області від 23.03.2023 року зазначається, що «документи молодіжного центру «Гарт» повинні були бути передані на зберігання до архівних установ Сумської області, але так і не були передані на державне зберігання» (а.с.20).
Слід зазначити, наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, під час якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17.
Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ в Тернопільській області таким правом не скористалося.
Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018р. в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Таким чином, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування цього періоду роботи позивача до страхового стажу є безпідставними.
Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначається, що за поданими документами до страхового стажу не враховано періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.04.1998р. до 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. до
31.12.2003р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, розділ ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доповнено пунктом 3-1, відповідно до підпункту 1 якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону до страхового стажу включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Поряд із зазначеним, за положеннями статті 56 Закону №1788-XII в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Слід зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-XII).
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абз. 4 пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Системний аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період здійснення особою підприємницької діяльності, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Також у цій довідці вказано, що у період діяльності з 29.10.1993 року до 31.03.1998 року він знаходився на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, з 01.04.1998 року до 15.01.2011 року - на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.
При цьому, позивачем не надано доказів про те, що будучи фізичною особою-підприємцем, ним були сплачені страхові внески саме за спірні періоди з 01.04.1998р. до 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. до 31.12.2003р, а сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків за відповідні періоди не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу цих періодів підприємницької діяльності.
Відомості з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та довідка з Охтирської МДПІ є підтвердженням здійснення позивачем підприємницької діяльності, але ці документи не підтверджують факт сплати страхових внесків за спірні періоди, облік яких ведеться пенсійним органом.
Відтак, за вказаних обставин, суд зазначає, що у відповідача не було законних підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.04.1998р. до 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. до 31.12.2003р., отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу оскаржуваних позивачем періодів здійснення підприємницької діяльності, внаслідок чого позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню, оскільки вони є передчасними.
Зокрема, суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надавалась оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.
При цьому, суд вважає необхідним відмітити, що позивач не позбавлений права подати додаткові документи, які не досліджувалися пенсійним органом під час прийняття оскаржуваного рішення, який, у свою чергу, зобов`язаний надати їм належну правову оцінку.
Водночас, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком слід відмовити, оскільки відповідачем у спірному випадку прийнято рішення, яке створює відповідні наслідки, а не вчинено дії.
З метою належного захисту порушених прав позивача, відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи 28.04.1989 року до 18.01.1991 року.
Крім того, суд з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача розглянути подану заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.
Відповідач в рамках своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення виплати пенсії позивачу.
Відносно правомірності зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсії за віком, то суд зазначає, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.
Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надавалась оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач під час звернення до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Докази понесення інших витрат у справі відсутні.
Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 536грн.80коп. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова