Справа № 420/1936/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1936/23
Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2022р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ГУ НП України в Херсонській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Херсонській області №401 від 31.05.2022р. в частині притягнення до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського відділення №2 взводу №1 роти конвойної служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Херсонській області №626 о/с від 22.06.2022р. у частині застосування дисциплінарного стягнення до капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського відділення № 2 взводу № 1 роти конвойної служби у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції у званні капрала поліції, на посаді поліцейського відділення №2 взводу №1 роти конвойної служби;

- стягнути за рахунок державних асигнувань ГУ НП в Херсонській області в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 23 червня 2022р. по день фактичного поновлення на посаді;

- стягнути за рахунок державних асигнувань ГУ НП України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідно до наказу ГУ НП в Херсонській області за №626 о/с від 22.06.2022р. по особовому складу вона була звільнена зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП в Херсонській області від 31.05.2022р. за №401, з підстав грубого порушення службової дисципліни, невиконання обов`язків поліцейського, недотримання Правил етичної поведінки. Ознайомлена з наказом 23.06.2022р. електронними засобами зв`язку.

Позивачка вважає вказаний наказ протиправним, оскільки викладені у ньому та у висновку службового розслідування підстави не відповідають фактичним обставинам.

При цьому, позивачка зазначає, що про розпочате службове розслідування їй стало відомо - 24.05.2022р.. При підготовці, виданні та реалізації ГУНП в Херсонській області наказів про застосування дисциплінарного стягнення від 31.05.2022р. за №401 та про звільнення від 22.06.2022р. за №626 о/с не була досліджена та врахована поважність причин її відсутності на службі, не встановлена вина в існуванні таких причин, зокрема, відсутність гуманітарних коридорів для евакуації, блокування з 24.02.2022р. в`їздів та виїздів з Херсонської області.

Так, за наказом командира роти конвойної служби ГУ НП в Херсонській області капітан ОСОБА_2 близько тижня з початку військової агресії позивачка проживала разом з двома співробітницями у м.Херсон. У подальшому після окупації частини Херсонської області та м.Херсон разом з чоловіком ОСОБА_3 позивачка переїхала за місцем реєстрації чоловіка до м.Олешки Херсонського району Херсонської області. Як зазначає позивачка, письмових наказів від свого керівництва про необхідність прибуття у певний термін на підконтрольну державі Україна територію вона не отримувала, вони їй не доводились. Була присутня у чаті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у соціальній мережі «VhatsApp» мінімум декілька разів на тиждень, відписувалась щодо стану справ.

24.05.2022р. позивачка електронною поштою отримала лист за №873/04/32-2022 від 24.05.2022р., в якому повідомлялось про розпочате проведення службового розслідування за фактом невиконання наказу начальника ГУНП в Херсонській області щодо евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП у визначений безпечний район, а також відсутності її без поважних причин на службі. Цим листом їй запропоновано прибути 27.05.2022р. за адресою: м.Миколаїв, вул.Декабристів,5, для надання пояснень дисциплінарній комісії ГУ НП. У той же час, позивачка вказує, що відповідачем жодного безпечного «зеленого» коридору для виїзду з тимчасово окупованої території м.Херсона та області на підконтрольну територію України не було створено. На момент прийняття рішення про проведення службового розслідування, та на момент винесення спірних наказів ОСОБА_4 не могла бути присутньою у м.Миколаєві та не могла надати жодних пояснень.

Позивачка вказала, що 1 березня 2022р. окупантами було вбито дядю її чоловіка ОСОБА_5 та його дружину ОСОБА_6 при спробі покинути окуповану територію, що справило значне враження на позивачку і прямо вплинуло на можливість та готовність до подальшого виїзду з окупованих територій. Позивачка посилається на відсутність сприяння ГУ НП в Херсонській області у частині забезпечення виконання наказу, а саме організації безпечного маршруту, автомобільного транспорту, інформаційної та організаційної координації.

16.06.2022р. позивачкою було написано та відправлено керівництву дві заяви: 1) щодо ознайомлення з копією наказу начальника ГУ НП №87 від 24.02.2022р. «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУ НП в Херсонській області в безпечний район»; 2) щодо ознайомлення з матеріалами службового розслідування, призначеного наказом ГУ НП в Херсонській області від 10.05.2022р. №184. У відповідь, листом №2077/32/01-2022 від 6.07.2022р. керівництво ГУ НП в Херсонській області зазначило, що наказ №87 від 24.02.2022р. належить до інформації з обмеженим доступом, а отже їй досі невідомо зміст наказу, за невиконання якого вона була звільнена.

Тільки 15.12.2022р. вона з чоловіком виїхали з м.Олешки Херсонської області через Автономну Республіку Крим у напрямку Латвії та України, і 21.12.2022р. заїхали на підконтрольну Україні територію. Одразу позивачка звернулась до ГУ НП в Херсонській області, надала пояснення та здала своє службове посвідчення НОМЕР_1 до відділу кадрів.

Позивачка вважає, своє звільнення незаконним, бо воно відбулося за відсутності правових підстав для цього, в її діях жодного дисциплінарного проступку не має. Крім того, відповідачем при проведенні службового розслідування та прийнятті спірних наказів було зокрема проігноровано вимоги ст.12,13, ч.3-14 ст.19, ч.3 ст.26, ч.1-2 ст.27, ч.2 ст.29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Тому позивачка змушена звернутися до суду із вказаним позовом з метою ефективного захисту порушеного права на працю.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку, оскільки висновок службового розслідування сформований в межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. При цьому, вина позивачки у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивачки.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що у період з 11.11.2019р. до 22.06.2022р. ОСОБА_7 проходила службу у Національній поліції України на посаді поліцейського відділення №2 взводу №1 роти конвойної служби ГУ НП України в Херсонській області, мала звання капрал поліції.

У квітні 2022р. позивачка змінила прізвище внаслідок реєстрації шлюбу - 27.04.2022р. з ОСОБА_8 .

Указом Президента України від 24.02.2022р. за №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (в подальшому воєнний стан було продовжено).

За підписом начальника ГУНП в Херсонській області видано наказ від 24.02.2022р. за №87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області у безпечний район», відповідно до якого з 06:00год. 24.02.2022р. у зв`язку із веденням активних дій на більшості території Херсонської області основним місцем евакуації ГУ НП в Херсонській області визначено Миколаївську область, додатковими - Кіровоградську, Чернівецьку та Івано-Франківську.

10.05.2022р. начальнику ГУ НП в Херсонській області Королю І.В від заступника начальника ГУ НП полковника поліції Баклана О.А. надійшла доповідна записка про те, що деякі поліцейські ГУ НП не виконали вимоги наказу ГУ НП в Херсонській області від 24.02.2022р. за №87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУ НП в Херсонській області в безпечний район», та не покинули територіальні громади Херсонської області, які перебувають у тимчасовій окупації РФ, для здійснення відповідно до своєї посади повноважень, безпосередньо пов`язаних з реалізацією завдань та виконанням функцій покладених на поліцію, на підконтрольній Україні території та станом на 7.05.2022р. відсутні без поважних причин на службі.

В подальшому, наказом ГУ НП від 10.05.2022р. за №184 за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУ НП в Херсонській області, що виразилось у невиконанні наказу начальника ГУ НП щодо евакуації (передислокації) підпорядкованих підрозділів у визначений безпечний район, а також відсутності працівників поліції без поважних причин на службі, було призначено службове розслідування.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що заступником начальника УКЗ ГУ НП підполковником поліції ОСОБА_9 , у присутності в якості свідків заступника начальника відділу УКЗ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_10 та начальника відділу УКЗ ГУНП підполковника поліції Бабич Т.В., 7.05.2022р. та 10.05.2022р. складено акти про відсутність на службі (робочому місці) в місцях дислокації ГУНП працівників поліції, зокрема ОСОБА_7 (акти за №621/2/02-2022 від 7.05.2022р. та за №660/2/02-2022 від 10.05.2022р.).

Згідно ч.3 ст.26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. за №2337-VIII, за вмотивованим рапортом голови комісії, керівництвом ГУНП строк проведення службового розслідування було продовжено до 31.05.2022р. (наказ ГУНП від 23.05.2022р. за №220).

Керуючись положеннями ст.27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.14 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та пп.2 п.1 розділу ІІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 7.11.2018р. за №893, за підписом голови дисциплінарної комісії працівникам (в тому числі позивачці) надіслано лист ГУ НП (вих. №873/04/32-2022 від 24.05.2022р.), де запропоновано прибути 27.05.2022р. за визначеною адресою для надання пояснень дисциплінарній комісії ГУНП за фактом невиконання наказу начальника ГУ НП щодо евакуації (передислокації) підпорядкованих підрозділів у визначений безпечний район, а також відсутності без поважних причин на службі.

В ході службового розслідування, оцінюючи зібрані матеріали дисциплінарна комісія прийшла до висновків, що в діях поліцейського відділення №2 взводу №1 роти конвойної служби ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 наявний дисциплінарний проступок, яким згідно Дисциплінарного Статуту Національної поліції України визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ними службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Наявні відомості зібрані в ході службового розслідування підтвердили вчинення тяжкого дисциплінарного проступку, а саме порушення Присяги працівника поліції, стану в Україні, не здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, що стало наслідком неприбуття до місця несення служби (евакуації), визначених наказом ГУНП в Херсонській області від 24.02.2022р. за №87, та відсутності з 24.02.2022р. на службі без поважних причин.

Порушення в період дії воєнного стану ч.4 ст.8, п.1,2 ч.1 ст.18, п.24 ст.23, п.2 ст.24, ст.64 ЗУ «Про Національну поліцію», ч.1 ст.5 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, абз.1,2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ від 9.11.2016р. за №1179, ОСОБА_1 , свідчить про вчинення тяжкого дисциплінарного проступку не сумісного з подальшим проходженням служби в поліції.

На підставі вказаного, за результатами службового розслідування наказом ГУ НП від 31.05.2022р. за №401 позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, невиконання обов`язків поліцейського, вимог ч.4 ст.8, п.1,2 ч.1 ст.18, п.24 ст.23, п.2 ст.24, ст.64 ЗУ «Про Національну поліцію», ч.1 ст.5 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, абз.1,2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9.11.2016р. за №1179, шляхом звільнення зі служби в поліції.

В подальшому, наказом ГУ НП в Херсонській області від 22.06.2022р. за №626 о/с ОСОБА_11 звільнено зі служби в Національній поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення за результатами проведеного службового розслідування на підставі наказу ГУ НП в Херсонській області від 31.05.2022р. за №401. Позивачка вважає своє звільнення незаконним та протиправним, у зв`язку із чим звернулась в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність звільнення позивачки зі служби в поліції, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує його протиправність та незаконність, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється положеннями ЗУ «Про Національну поліцію» від 2.07.2015р. за №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018р. за №2337-VIII (надалі - Статут).

Приписами ч.1 ст.1 Закону №580-VIII визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Положеннями ч.1 ст.59 Закону №580-VIII чітко встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

До основних завдань, які покладені на поліцію віднесено: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 Закону №580-VIII ).

Відповідно до п.1,2 та 6 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно ст.64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

При цьому, відповідно до ч.1 та 2 ст.19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У відповідності до вимог ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Положеннями п.1,4,5 ч.3 ст.1 Дисциплінарного Статуту передбачено, зокрема, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

- вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 9.11.2016р. за №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (надалі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п.1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (надалі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Серед іншого в Розділі II Правил встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Дотримання вищезазначених вимог ЗУ «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того, перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, судова колегія зазначає, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Згідно з вимогами ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Положення ст.ст.8, 18 ЗУ «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до вимог ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022р. за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан (в подальшому воєнний стан було неодноразово продовжено).

Приписами ст.1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №580-VIII, під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Положеннями ст.24 ЗУ «Про Національну поліцію» визначені додаткові повноваження поліції, а саме: у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Аналізуючи наведене, судова колегія зазначає, що законодавством прямо передбачено обов`язок працівників поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України, її територіальної цілісності та під час дії правового режиму воєнного стану брати участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану та в цілому виконувати обов`язки щодо охорони прав і свобод людини, честі держави, тощо.

За правилами ст.77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Положеннями ст.13 Статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися дисциплінарне стягнення, як звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Згідно з ч.1 ст.14 Статуту, службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7.11.2018р. за №893 (надалі - Порядок №893).

Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022р. за №2123-IX Статут доповнено розділом, який визначає особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану (вказаний закон набув чинності - 1.05.2022р.). Положеннями ст.26 та 27 Статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (надалі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час судового засіданні в апеляційному суді, що сама позивачка не заперечує факт отримання - 24.05.2022р. листа голови дисциплінарної комісії - заступника начальника ГУНП Баклана О. про розпочате службове розслідування та про необхідність прибуття - 27.05.2022р. за визначеною адресою у м.Миколаїв для надання пояснень дисциплінарній комісії.

Відповідно до ч.1 ст.29 Статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7.11.2018р. за №893 (надалі - Порядок №893).

Згідно з розділом VI Порядку №893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час судового засідання в апеляційному суді, що в даному випадку підставою для призначення службового розслідування було невиконання позивачкою наказу ГУ НП в Херсонській області від 24.02.2022р. за №87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУ НП в Херсонській області в безпечний район», а саме останньою не було вчинено виїзд з окупованої території Херсонської області на підконтрольну Україні територію для здійснення повноважень, безпосередньо пов`язаних з виконанням функцій, покладених на поліцію та зокрема поліцейського, а також, відсутність позивачки 7.05.2022р. та 10.05.2022р. без поважних причин на службі.

Так, фактична відсутність позивачки на службі підтверджується наявними в матеріалах справи актами та не заперечується самою ж позивачкою у справі.

Звертаючись із даним позовом в суд позивачка вказує на неправомірність оскаржуваних нею наказів про застосування дисциплінарних стягнень та звільнення її зі служби в поліції, з огляду на не врахування обставин, які унеможливлювали її евакуацію. На підставі чого, позивачка вважає, що в даному випадку відсутня її вина у порушенні дисципліни та Присяги, а також на наявність поважних причин відсутності на роботі.

Відповідно до наказу начальника ГУ НП в Херсонській області від 24.02.2022р. за №87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУ НП в Херсонській області в безпечний район», наказано з 06:00год. 24 лютого 2022р. ввести в дію План евакуації (передислокації) підрозділів ГУ НП в Херсонській області в безпечний район (п.1 наказу). Основним місцем евакуації визначено Миколаївську область (п.2 наказу). Заступникам начальника Головного управління, керівникам структурних підрозділів апарату, начальникам територіальних (відокремлених) підрозділів ГУ НП та підпорядкованих їм відділів і відділень поліції зобов`язано забезпечити виконання заходів, передбачених Планом. Організувати завантаження та вивезення у визначені безпечні райони службової документації, зброї та інших матеріальних цінностей. Довести до відома підпорядкованих працівників інформацію щодо місця передислокації ГУ НП у відповідних областях (п.3 наказу).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із інформаційних довідок начальника ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_12 від 28.07.2022р. за №2631/01/25-2022, заступників начальника ГУ НП в Херсонській області Д. Захарченка за №2679/05/25 та О. Баклана за №2702/04/25-2022 від 1.08.2022р., що наказ про необхідність проведення евакуації було доручено розмістити в групі «Інформування керівників ГУНП» месенджеру «Телеграм». На підтвердження розміщення відповідного наказу відповідачем до матеріалів справи надано відповідні скріншоти відповідної бесіди.

З наявних у справі пояснень ОСОБА_13 , командира роти КС ГУ НП в Херсонській області вбачається, що на виконання вимог наказу ГУ НП в Херсонській області від 24.02.2022р. за №87 о 15:00год. ним особисто було доведено особовому складу РКС ГУ НП про можливість евакуації до м.Миколаєва, за бажанням можна було залишитись у м.Херсоні для несення бойового чергування. 25.02.2022р. об 11:00год. до працівників підрозділу РКС було доведено інформацію про необхідність евакуації з території Херсонської області до м.Миколаїв.

Як вбачається із позовних вимог та апеляційної скарги ОСОБА_1 , вона наголошує на тому, що вищезазначений наказ не був доведений до її відома у встановлений законодавством спосіб.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що під час судового засідання в режимі відеоконференції в апеляційному суді, ОСОБА_1 пояснила, що після того як вона дізналась про широкомасштабне вторгнення РФ в Україну та бомбардування міст України, вона 24.02.2022р. з`явилась за місцем роботи разом із тривожним чемоданчиком. В подальшому, вона разом зі своїми співробітницями перебувала на квартирі у м.Херсон та не виконувала своїх прямих обов`язків поліцейського.

Аналізуючи усі надані пояснення позивачки, судова колегія вважає їх недоречними та неправдивими, оскільки, по-перше, в умовах воєнного вторгнення, бойових дій на території Херсонської області, наявних евакуаційних документів, було не можливе доведення до неї наказу у спосіб особистого вручення чи оголошення. При цьому, позивачка сама ж зазначає, що спілкувалась з колегами по роботі через месенджери звідки отримувала всю інформацію. Крім того, 24.02.2022р. позивачка сама ж прибула за місцем роботи разом із тривожним чемоданчиком для евакуації.

По-друге, судова колегія взагалі виключає необізнаність позивачки про необхідність евакуації в умовах воєнного вторгнення за умови наявності та функціонування мобільного та інтернет зв`язку протягом тривалого часу і навіть після окупації м.Херсона, а також враховує, що більшість колег позивачки - працівників поліції покинули м.Херсон, не чекаючи спеціальних гуманітарних коридорів.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться відповідні документи, згідно яких у жовтні 2021р. ГУ НП в Херсонській області розроблено детальний План евакуації ГУ НП в Херсонській області, яким передбачено основні етапи та послідовність проведення евакуаційних заходів (знищений 24.02.2022р., акт №1980/01/20-2022дск). При цьому, плани евакуації розроблялись у всіх територіальних (відокремлених) підрозділах ГУ НП в області. В період 3-5 листопада 2021р. з особовим складом територіальних (відокремлених) та структурних підрозділів ГУ НП в Херсонській області проводилися практичні тренування. Для забезпечення евакуаційних заходів територіальних (відокремлених) підрозділів ГУ НП в області УОАЗОР ГУ НП розроблено два алгоритми дій керівників підрозділів під час раптового військового вторгнення, якими передбачалася евакуація особового складу підрозділу наявним автотранспортом (службовим та приватним). Розроблені алгоритми були надіслані в усі територіальні (відокремлені) підрозділи з інструкцією по їх застосуванню.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що позивачка повинна була знати про основні евакуаційні заходи, а тому вважає всі її обґрунтування з цього приводу такими, що не відповідають дійсності, оскільки вона має достатній професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому повинна бути обізнаною про специфічні умови несення служби в поліції.

Аналогічна правова позиція щодо обізнаності юриста висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019р. у справі за №9901/118/19, яка на переконання суду є релевантною до спірних правовідносин, оскільки відображає достатність професійного досвіду та вміння його застосувати.

Отже, на переконання апеляційного суду, позивачка могла усвідомлювати необхідність подальшого виїзду з окупованої території та повинна була, за умов необізнаності про існування відповідних вказівок, вчинити дії з метою отримання таких. Не здійснюючи жодних дій щодо виїзду як до окупації м.Херсона так і після, позивачка на думку суду вчинила протиправну бездіяльність та допустила цим дисциплінарний проступок.

Що стосується того, що позивачка не заперечує тієї обставини, що їй не давалась вказівка про необхідність залишитися на окупованій території (за місцем мешкання). Так само судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки позивачка не доповідала керівнику про неможливість виїхати з окупованої території та не просила про допомогу в евакуації шляхом надання транспорту, повідомлення відповідних маршрутів та шляхів евакуації.

Можливість виїзду з тимчасово окупованої території Херсонської області в подальшому підтверджується даними про кількість осіб, які покинули територію Херсонської області, викладеними, в тому числі, у листі Херсонської обласної військової адміністрації від 25.07.2022р. за №01-01-66-2708/0/22/346 та публікаціями в ЗМІ. А відповідно до Довідки УКЗ ГУ НП в Херсонській області від 31.05.2022р. за №1037/2/02-2022 станом на 9.05.2022р. з тимчасово окупованої території України на підконтрольну Україні територію евакуювалися 1467 поліцейських з 2117, і серед них полонених, поранених чи загиблих під час виїзду з тимчасово окупованої території не було. Станом на 31.05.2022р. з тимчасово окупованої території України на підконтрольну Україні територію 1525 поліцейських, що становить 72% від фактично чисельності поліцейських в ГУ НП в Херсонській області.

Що стосується тверджень апелянтки, що нею 21-22 квітня 2022р. здійснювались спроби виїзду з тимчасово окупованої території м.Херсона на підконтрольну територію України, при цьому за відсутності у неї особистого автотранспорту через смт.Снігурівка використовувала найманий автотранспорт, але військовими РФ було відмовлено у виїзді, то судова колегія вважає такі доводи небунтованими, оскільки на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 не надано жодних належних доказів. Позивачка не надала жодного підтвердження про те, що до цього часу бажала та шукала можливостей потрапити до місця дислокації підрозділу або до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Крім того, що стосується посилань позивачки на те, що громадяни України, які залишились в окупації, не мали можливості виїхати з регіону, так як жодних домовленостей на офіційному рівні про встановлення пунктів пропуску або «зелених коридорів» для виїзду з регіону на підконтрольну Україні територію не було, то судова колегія вважає вказані посилання недоречними та взагалі такими, що є беззмістовним з урахуванням характеру ведення бойових дій російськими військами, вчинення ними військових злочинів, спричинення масштабних руйнацій та масових жертв по всій території України без винятку.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 , як поліцейська, яка склала Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України «Про введення в України воєнного стану» мала вживати усіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. При цьому, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 5.03.2020р. у справі за №815/4478/16.

У постанові Верховного Суду від 6.09.2018р. по справі за №805/1209/17-а, вказано, що за результатами службового розслідування встановлено порушення службової дисципліни, яке полягає у відсутності на службі та неприбуття до нових місць дислокації за усним наказом керівництва ГУМВС в Донецькій області для подальшого проходження служби. Верховний Суд зауважив, що оскільки служба в правоохоронному органі за своєю суттю пов`язана з наявністю підвищеного ризику для життя та здоров`я, враховуючи неординарність і неунормованість ситуації, що склалася в зоні проведення АТО, та співставляючи її із завданнями міліції щодо охорони громадського порядку, Верховний Суд вважав обґрунтований висновок відповідача щодо звільнення ОСОБА_1, який протягом більш як двох років не вжив жодних заходів, направлених на подальше проходження служби в органах внутрішніх справ (пункт 42). За таких обставин, Верховний Суд вважав, що висновки службового розслідування відповідають фактичним обставинам справи, а дії позивача не відповідають вимогам статті 10 Закону України "Про міліцію", в якій визначені основні обов`язки міліції (пункт 43).

Окрім того, слід зазначити, що наказом МВС України від 9.11.2016р. за №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України - 6.12.2016р. за №1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, на які також посилався відповідач, приймаючи спірний наказ про звільнення.

Так, у відповідності до п.1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція).

Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

За правилами п.1 Розділу ІІ Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Положеннями п.3 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Апеляційний суд наголошує на тому, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Крім того, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

При цьому, Верховним Судом у своїй постанові від 2.10.2018р. по справі за №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Судова колегія звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001р. у справі «Звежинський проти Польщі» (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007р. у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява №63235/00).

Що стосується порушень процедури проведення службового розслідування, то судова колегія проаналізувавши матеріали справи, таких порушень не встановила та вважає, що з урахуванням воєнного стану та складнощів які виникли в результаті перебування позивачки на окупованій території, службове розслідування проведено відповідачем у спосіб передбачений законом. Висновок дисциплінарної комісії про відсутність позивачки на робочому місці без поважних причин є обґрунтованим. Подання заст.начальника ГУ НП Баклана О.А. доповідної записки про те, що деякі поліцейські ГУ НП не виконали вимоги наказу ГУ НП в Херсонській області від 24.02.2022р. за №87, не покинули територіальні громади Херсонської області, які перебувають у тимчасовій окупації РФ, та станом на 7.05.2022р. відсутні без поважних причин на службі, не є доказом якоїсь особистої зацікавленості останнього в результатах службового розслідування.

Натомість, судова колегія зазначає, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із судом першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 жовтня 2023р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко