Справа № 280/599/23
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 280/599/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року (головуючий суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі № 280/599/23, розглянутої в порядку спрощеного провадження

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 23.01.2023 року звернулася до суду із позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якому просила суд визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №39 від 26.09.2022 року про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі п.«є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугою років на підставі п.«є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.09.2022 року.

В обґрунтування позову зазначено, що спірним рішення протиправно відмовлено позивачці у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав відсутності необхідного страхового стажу та документів про вибуття зі збірної команди України.

У відзиві на позов відповідачі посилаються на безпідставність позовних вимог, у задоволенні позову просять відмовити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2023 року позов задоволено, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області стягнуті понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Вінницькій області підтримало позицію апелянта, просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачки не надійшов.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.09.2022 року звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«є» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року №1788 «Про пенсійне забезпечення».

Заяву позивачки за принципом екстериторіальності направлено для розгляду до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №39 від 26.09.2022 року позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного стажу, оскільки страховий стаж позивачки становить 22 роки 8 місяців 10 днів замість потрібного 25 років, та за відсутності документів про вибуття зі збірної команди України.

Правомірність рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №39 від 26.09.2022 року є предметом судового розгляду у даній справі.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV( далі Закон № 1058-ІV).

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

В силу вимог ст. 52 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, спортсмени відповідно до п. «є» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.

Пунктом «є» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015року) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається КМ України, незалежно від віку.

Однак, Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 року , п.«є» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (далі - Закон № 213-VIII) викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25 років - у порядку, який визначається КМ України, незалежно від віку.

У подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. «а» ст. 54, ст. 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України № 213-VIII, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII ( далі Закон № 911-VIII).

Приймаючи вказане рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у п.«є», «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ - 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням ст.1, 3, ч.3 ст. 22, ст. 46 Основного Закону України.

Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04.06.2019 року.

З огляду на вказане, з 04.06.2019 року при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п.«є» ст. 55 Закону №1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом № 911-VIII.

Тобто, позивачка з 04.06.2019 року наділена правом на отримання пенсії за вислугу років виходячи з наявності загального стажу роботи 20 років.

Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затверджений постановою КМ України від 12.10.1992 №583 (далі - Порядок № 583).

Відповідно до п. 1 Порядку №583 пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, - заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

З урахуванням того, що на момент виникнення спірних відносин при призначенні пенсії позивачці повинні застосовуватись норми п. «є» Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VIII, таким же чином повинні застосовуватись і положення п. 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затвердженого постановою №583, щодо загального стажу роботи - не менше 20 років.

За п. 1, п. 4 Порядку №583 до стажу роботи зараховується перебування вказаних осіб у складі збірних команд України, а також інші види діяльності, передбачені № 1788-ХІІ .

Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу.

Пенсії за вислугу років призначаються і виплачуються за умови вибуття вказаних осіб зі збірних команд України.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з аналізу наведених норм слідує, право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд за наявності загального стажу роботи не менше 20 років незалежно від віку; перебування в складі збірних команд України не менше 6 років; вибуття вказаних осіб зі збірних команд України.

Статтею 1 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» від 24.12.1993 №3808-ХІІ (далі - Закон №3808-ХІІ) визначено, що спортсмен - фізична особа, яка систематично займається певним видом (видами) спорту та бере участь у спортивних змаганнях.

Частинами 4-6 ст. 37 Закону №3808-ХІІ встановлено, що склад національних збірних команд щорічно затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, та включає основний склад та склади спортсменів різних вікових груп з урахуванням вимог міжнародних спортивних федерацій.

До основного складу національних збірних команд включаються спортсмени, які мають найвищі спортивні результати на всеукраїнських та міжнародних змаганнях.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, на конкурсній основі формує штатну команду національних збірних команд України з олімпійських, неолімпійських та національних видів спорту, що включає спортсменів та фахівців сфери фізичної культури і спорту, зокрема тренерів, а з видів спорту осіб з інвалідністю - Український центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, укладає трудовий договір (контракт) із спортсменами та фахівцями штатної команди національних збірних команд України з олімпійських, неолімпійських та національних видів спорту, а з видів спорту осіб з інвалідністю - Український центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю.

Спортсмени - члени штатної команди національних збірних команд України беруть участь у міжнародних змаганнях або інших спортивних змаганнях, не включених до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих спортивних заходів та спортивних змагань України, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, відповідно до умов трудового договору (контракту) (ч. 9 ст. 37 Закону №3808-ХІІ).

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМ України.

Постановою КМ України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

За приписами п.1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Згідно матеріалів справи позивачка має спеціальний трудовий стаж - перебування в складі збірних команд України у кількості 10 років 9 місяців, що підтверджується записами № 1-7 у трудовій книжці НОМЕР_1 , довідкою ОК-5 від 03.01.2023 року, копіями наказів Державного комітету України з фізичної культури і спорту №55-с від 21.02.2002 року, копією наказу Державного комітету України з фізичної культури і спорту №378-с від 28.12.2002 року, №330-с від 31.12.2003 року, №419-с від 31.12.2004 року, копіями наказів Міністерства України у справах сім`ї молоді та спорту № 370-с від 30.12.2005 року, № 28-с від 23.01.2007 року, № 407-с від 15.10.2008 року, №76-с від 07.02.2008 року, № 542-с від 31.12.2008 року, № 438-с від 30.12.2009 року, № 123-ос від 05.10.2011 року, довідкою Центрального Державного архіву вищих органів влади та управлінь України №2266/6-12 від 16.11.2022 року, відповідно до якої позивачка була членом збірної команди України з дзюдо у 2002-2012 роках, та бухгалтерськими документами (розрахункові листки), наданими ДУ Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів Укрспортзабезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що загальний страховий стаж позивачки становить 22 роки 08 місяців 10 днів( при необхідному 20 років), спеціальний трудовий стаж - перебування в складі збірних команд України - 10 років 9 місяців( при необхідному 6 років).

Оскільки позивачка із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п.«є» ст.55 Закону № 1788-ХІІ звернулася 19.09.2022 року після прийняття рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року, ГУ ПФУ у Вінницькій області мав застосовувати положення п.«є» ст.55 Закону № 1788-ХІІ в первісній редакції Закону, наведене спростовує доводи апеляційної скарги, що стаж позивачки повинен обчислюватись станом на 11.10.2017 року та становити не менше 25 років, як такі, що не відповідають вимогам чинного (діючого) законодавства.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №39 від 26.09.2022 року та наявність підстав для його скасування.

Водночас колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме ГУ ПФУ в Запорізькій області, як орган Пенсійного фонду за місцем проживання позивачки зобов`язаний призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років на підставі п.«є» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ з 26.09.2022 року, з огляду на таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11. 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі постанова № 22-1).

Останнім абзацом п. 4.2 Постанови №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Постанови №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відтак, враховуючи, що за положеннями Закону №1058-IV та Постанови № 22-1 заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду, а електронна пенсійна справа тільки після призначення пенсії передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, є очевидним висновок про те, що після скасування рішення про відмову у призначення пенсії , визначеного програмним забезпеченням органу Пенсійного фонду за принципом екстериторіальності, питання про призначення пенсії має розглядати саме орган, яким відмовлено у такому призначенні.

З урахуванням наведеного для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області як орган Пенсійного фонду, який виніс оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії, призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років на підставі п.«є» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ з дати звернення 26.09.2022 року.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, це є підставою для зміни судового рішення, та часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у адміністративній справі № 280/599/23 - змінити.

Перший та третій абзац рішення викласти в наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з дати звернення 26.09.2022 року.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у адміністративній справі № 280/599/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, та не підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай