Справа № 520/6300/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 р. Справа № 520/6300/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 (головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М.) по справі № 520/6300/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" (далі - позивач, ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА807000/2023/000038/2 від 07.03.2023;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2023/000106 від 07.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правильно визначив митну вартість предмету імпорту за ціною договору, усі документи були складені належно та повно підтверджували митну вартість товару. Заперечує проти підстав для збільшення митної вартості.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що разом з ЕМД № 23UA22U1 від 06.03.2023 декларантом до митниці подав всі необхідні для митного оформлення документи, а саме: комерційну пропозицію б/н від 28.02.2023, яка являє собою прайс-лист від виробника товару, та зазначена у графі 44 ЕМД № 23UA22U1 від 06.03.2023 під кодом 3014 (прейскурант (прайс-лист) виробника товару), контракт № 12/01/2017 від 12.01.2017 зазначений у графі 44 цієї ж ЕМД під кодом 4104, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого до митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів) тому що, компанія експортер Kopeika OU з якою ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" уклав цей контракт є структурним підрозділом OU Morobell, який зазначений як виробник товару у комерційній пропозиції та у графі 31 поданої декларантом ЕМД № 23UA22U1 від 06.03.2023, про що свідчить лист б/н від 27.08.2021 наданий декларантом до цієї ЕМД та зазначений під кодом 9000 (інші некласифіковані документи).

Доставка товару здійснювалася на умовах FСА , що згідно ІНКОТЕРМС 2010 включає доставку продавцем товару перевізнику, завантаження його продавцем у транспортний засіб, а також продавець відповідає за очищення товарів для експорту. Ніяких додаткових витрат на завантаження, вивантаження, страхування відповідно до умов FСА покупець не несе. Вказані умови поставки зазначені в ч.4.1 контракту № 12/01/2017 від 12.01.2017, в інвойсі № 93 від 28.02.2023 (FCA- г.Хаапсалу), при декларуванні вантажу у ВМД №23UA22U1 від 06.03.2023 (гр.20).

Транспортування вантажу здійснювалось транспортним засобом ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор", про що свідчить CMR №А 491768 від 28.02.2023, де у графах 16 та 23 вказаний як перевізник ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор".

В калькуляції транспортних витрат б/н від 02.03.2023 вказаний маршрут: м. Городок (Україна) - п/п Устилуг - м. Хаапсалу (Естонія) - п/п Ягодин - м. Харків (Україна) - м. Богодухів (Україна), а також містяться відомості про протяжність маршруту перевезення у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що за наслідками порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів за фактами митних оформлень митницями встановлено, що рівень митної вартості товару згідно з ЄАІС - 0,7067 EUR/кг. (0,75 USD/кг.), а задекларований рівень митної вартості - 0,4847 EUR/кг. (0,5418 USD/кг.).

Згідно з інформацією про вартість рибної продукції на кордоні України від Асоціації "Українських імпортерів риби та морепродуктів" митна вартість на кордоні України станом на 03.03.2023 салака крупна (14+ см), країна походження: Естонія - 0,83 USD/кг., станом на 10.04.2023 - 0,78 USD/кг.

Зазначив, що перевезення товарів позивача здійснювалось за CMR від 28.02.2023 №А491768 перевізником «FISH PROCESSING PLANT EKVATOR», LTD, а документи видані ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор". Жодних документів, які підтверджують взаємозв`язок між «FISH PROCESSING PLANT EKVATOR», LTD та TOB "Рибоконсервний завод "Екватор", до митного контролю та митного оформлення не надано.

Враховуючи, що станом на момент митного оформлення товарів позивача, послуги з перевезення були виконані, тому вони повинні бути підтверджені відповідним рахунком від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, актом виконаних робіт та банківським платіжним документом, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг. Зі змісту наданих документів вбачається, що визначена в них сума охоплює лише перевезення вантажу. З цього слідує, що до розрахованої декларантом митної вартості товару включено лише вартість перевезення вантажу. Експедиційна винагорода також не включена у митну вартість.

Декларантом не було надано до митниці жодного банківського або іншого платіжного документу, що стосується товару позивача. Вказане підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документу за кодом «3001», який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару.

Позивач надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що митний орган не взяв до уваги ЕМД, які оформлялися в лютому 2023 року в Харківській митниці, зокрема від 13.02.2023 ЕМД типу ІМ40ДЕ 23UA78U2, ІМ40ДЕ 23UA79U1 та від 24.02.2023 ІМ40ДЕ 23UA03U0 на товар: «Салака (балтійський оселедець) свіжоморожена 2-й сорт, ціла непатрана... Виробник: OU Morobell. Торгівельна марка: нема даних. Країна виробництва: ЕЕ.», який надійшов на адресу ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор» за зовнішньоекономічним договором № 12/01/2017 від 12.01.2017р., укладеним з естонською фірмою КОРЕІКА OU, Oja 6, 90506 Haapsalu, Estonia, з митною вартістю 0,56 долл. США за 1 кг.

Транспортування вантажу здійснювалось транспортним засобом ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор», оскільки «FISH PROCESSING PLANT EKVATOR», LTD - це офіційна англомовна назва ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор", яка прописана у зовнішньоекономічному контракті №12/01/2017 від 12.01.2017 року. Оскільки транспортування вантажу здійснював транспортний засіб, який належить ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор", без застосування послуг експедитора, то єдиним документом, який вказує на транспортні витрати є калькуляція транспортних витрат б/н від 02.03.2023р., від ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" яка вказана при митному оформлені у гр.44 ВМД 23UA22U1 від 06.03.2023р під кодом 3006.

Звернув увагу, що у платіжному дорученні б/н від 18.08.2021 вказано інвойс № 67 від 26.07.2021. Цей інвойс являє собою проформу інвойсу, який був виставлений продавцем для передплати ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" згідно з п. 7.1 контракту № 12/01/2017 від 12.01.2017 на декілька партій товару. Зокрема інвойс № 67 від 26.07.2021 містить 990000 кг товару, на суму 396000 ЕВРО, що дорівнює приблизно 50 автомобілям з товаром». Після отримання оплати продавець формував партії товару для відправки покупцю в Україну. Кожна партія приблизно дорівнює 20000 кг, що відповідає інвойсу № 93 від 28.02.2023 року.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, відповідь на відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" (покупець) та ООО КОРЕІКА (Естонія) (продавець) укладено контракт №12/01/2017, відповідно до якого продавець продає, а покупець приймає та сплачує на умовах згідно інвойсу рибу заморожену (товар). Кількість, асортимент і походження товару визначається за інвойсом. Відповідно до п. 7 Контракту покупець здійснює оплату - 100% передоплату на підставі виставлених інвойсів. Оплата здійснюється у валюті Контракту - Євро.

06.03.2023 до митного поста Харківської митниці позивачем подано до митного контролю та митного оформлення ЕМД типу ІМ40ДЕ 23UA22U1 на товар: "Салака (балтійський оселедець), свіжоморожена, 2-й сорт, ціла непатрана… Дата виготовлення: 24.12.2022. Виробник: OU Morobell. Торгівельна марка: немає даних. Країна виробництва: ЕЕ.», який надійшов на адресу ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" за зовнішньоекономічним договором №12/01/2017 від 12.01.2017, укладеним з естонською фірмою KOPEIKA OU, Oja 6, 90506 Haapsalu, Estonia".

Під час розмитнення товарів до контролюючого органу надано:

- сертифікат якості №198 від 28.02.2023;

- пакувальний лист б/н від 28.02.2023,

- рахунок-фактура (інвойс) №93 від 28.02.2023;

- автотранспортна накладна А491768 від 28.02.2023;

- міжнародний ветеринарний сертифікат АА 105448 від 28.02.2023;

- сертифікат про походження товару ЕЕ 381033;

- калькуляція транспортних витрат б/н від 02.03.2023;

- прейскурант (прайс-лист) б/н від 28.02.2023;

- контракт №12/01/2017 від 12.01.2017;

- Доповнення до контракту №№1-4, 5, 8.

Митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору № 12/01/2017 від 12.01.2017 року).

Під час здійснення митного оформлення ЕМД №23UA22U1 від 06.03.2023 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів. Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

За наслідками порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів за фактами митних оформлень митним органом встановлено, що рівень митної вартості товару складає - 0,75 USD/кг (0,7067 євро/кг), а задекларований рівень митної вартості - 0,56 євро/кг.

За результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з декларацією виявлено, що документи не в повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 55 МК України проведено процедуру консультації між митним органом та декларантом шляхом направлення декларанту електронного запиту на підтвердження показника власно обчисленої митної вартості.

Позивач листом сповістив митний орган про відсутність інших документів і просив прийняти рішення про коригування митної вартості.

07.03.2023 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UА 807000/2023/000038/2.

У п. 33 вказаного рішення зазначено: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано платіжних документів на передплату товару, тощо), а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МКУ та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на Ідентичні товари;

3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;

4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування;

5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником у зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до міжпосередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів) тому що компанія експортер Kopeika OU з якою ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" уклав цей контракт являє собою структурний підрозділ OU Morobell, який зазначений як виробник товару у комерційній пропозиції та у графі 31 поданої декларантом ЕМД № 23UA22U1 від 06.03.2023, про що свідчить лист б/н від 27.08.2021 наданий декларантом до цієї ЕМД та зазначений під кодом 9000 (інші некласифіковані документи).

5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару; - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Джерелом інформації для даного Рішення з врахуванням спрацювання ризику АСАУР є наявна в митному органі цінова інформація що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: №UА100060/2023/405016 від 06.03.2023.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом відповідно до ст. 64 МК України. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 0,75 $/кг (0,7067 євро/кг).

На виконання вказаного рішення про коригування митної вартості митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА 807200/2023/000106 від 07.03.2023.

Позивач подав нову митну декларацію типу від 07.03.2023 №23UА2U9 у лівому підрозділі графи 43 якої проставлено « 6» - тобто обраний декларантом резервний метод визначення митної вартості товарів.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що декларант не підтвердив показник задекларованої митної вартості товару, в калькуляції транспортних витрат відсутня інформація щодо витрат на завантаження, вивантаження, транспортування, страхування до місця перетинання митного кордону України, відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частин 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з ч. 5 цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 09.11.2022 у справі № 815/4395/16.

Згідно з положеннями ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 11 ст. 264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що підставою для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості заявлених ним до декларування товарів стало спрацювання профілів ризику щодо можливого заниження митної вартості, а також наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей і відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, невідповідності у документах щодо транспортування товару, розбіжності між відомостями, вказаними у платіжному дорученні та інвойсі, наданому до митного оформлення.

Колегія суддів зазначає, що в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товарів, а тому остання мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Отже, під час витребування додаткових документів відповідач діяв відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України та відповідно до наведених законодавчих норм, надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів.

Колегія суддів зауважує, що ненадання декларантом повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, підставою для визначення відповідачем митної вартості товару за резервним методом стали розбіжності у поданих ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" документах на транспортування, інвойсі, зазначеному у платіжному дорученні, інвойсу наданому до митного оформлення, невідповідність платіжного доручення вимогам постанови Правління НБУ від 28.07.2008 № 2016 та не надання всіх документів, які підтверджують витрати на транспортування.

Щодо доводів апелянта про не врахування судом та відповідачем умов поставки, відсутність обов`язку надавати документи про понесення витрат на завантаження, вивантаження, страхування, з огляду на умови поставки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.1 Контракту від 12.01.2017 поставка товару відбувається на умовах, вказаних в інвойсі відповідно до міжнародних правил тлумачення термінів ІНКОТЕРМС - 2000 р.

До митного оформлення надано інвойс від 28.02.2023 № 93 в якому вказано, що поставка товару здійснювалась на умовах FCA.

Згідно офіційних правил Міжнародної торгової палати Інкотермс 2000, застосування терміну FCA (FREE CARRIER (...named place) ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК (...назва місця)) передбачає, що покупець несе всі витрати, пов`язані з товаром (в тому числі транспортні витрати) з моменту здійснення його поставки у названому місці.

Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження та розвантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження, розвантаження товару відповідальності не несе.

В автотранспортній накладній CMR А№491768 від 28.02.2023 вказано, що відправником товару є Kopeika OU (Oja 6, Haapsalu, Estonia), місце навантаження: Haapsalu ESTONIA, місце розвантаження: Золочів, Україна.

Отже, в даному випадку базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню, розвантаженню на продавця.

Таким чином встановленими інвойсом умовами поставки FCA передбачено, що витрати на завантаження, вивантаження несе продавець, а не позивач, який є покупцем.

Натомість, калькуляція транспортних витрат від 02.03.2023 містить відомості щодо понесених позивачем витрат на паливо, амортизацію та інші витрати, заробітну плату водію, відрядження. Також, зауважено, що додаткове страхування не проводилося.

Висновки суду першої інстанції щодо не надання заявником до митного оформлення каталогів, специфікацій , прейскурантів , прайс-листів виробника товару на підтвердження митної вартості товару колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказані документи не передбачені у ч. 2 ст. 52 МК України, як основні документ, що підтверджують митну вартість товарів.

Разом з тим, позивачем не надано під час митного оформлення жодного банківського або іншого платіжного документу, що стосується товару під час митного оформлення, оскільки надані до митного оформлення платіжні доручення №484 від 08.10.2021 та №478 від 18.08.2021 містили посилання на інвойси, які не надавались позивачем, а щодо наданого інвойсу № 93 від 28.02.2023 позивачем не надано доказів його оплати.

Наявність зазначених обставин свідчить про правомірність виникнення у відповідача обґрунтованих сумнівів щодо не відповідності поданих до митного оформлення документів, які впливають на визначення ціни товару.

Згідно з п. 1.2 контракту №12/01/2017 від 12.01.2017 укладеним між позивачем та фірмою KOPEIKA OU кількість, асортимент та походження товару визначається у інвойсі до контракту.

Відповідно до п. 7.1 вказаного контракту покупець проводить 100% передплату на підставі виставлених інвойсів.

До митного органу позивачем надано інвойс № 93 від 28.02.2023 року на салаку заморожену 20790 кг за договором № 12/01/2017 від 12.01.2017, ціною 0,40 євро на загальну суму 8 316 євро (а.с. 25).

Проте, платіжні доручення №484 від 08.10.2021 та №478 від 18.08.2021 у графі 70 "призначення платежу" , містять посилання на проформи інвойсів № 67 від 26.07.2021 та № 68 від 27.07.2021 за цим договором, зокрема, інвойс № 67 від 26.07.2021 року виставлений на товар: салака морожена 2 сорт 990 000 кг, за ціною 0,40 євро на загальну суму 396 000 євро.

Щодо доводів апелянта про те, що інвойси № 67 від 26.07.2021 та № 68 від 27.07.2021 виставлені продавцем для передплати ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" на велику кількість товару, яка потім поділені на декілька партій ( інвойс № 67 від 26.07.2021 на партію товару 990 000 кг ), а інвойс № 93 від 28.02.2023, вказаний у ЕМД, - 20 790 кг товару, тобто після отримання оплати продавець формував партії товару для відправки покупцю в Україну, кожна партія приблизно дорівнює 20 000 кг, що відповідає інвойсу № 93 від 28.02.2023.

Колегія суддів зазначає, що умовами контракту від 12.01.2017 передбачено, що покупець сплачує 100% передоплати на підставі виставлених інвойсів (п. 6.1 Контракту), що свідчить про обов`язок здійснення передплати за кожним інвойсом .

Разом з тим, жодних доказів сплати товару за інвойсом № 93 від 28.02.2023 позивачем ні до митниці, ні до суду не надано, як і не надано доказів, що сплачений товар за проформою інвойсу № 67 від 26.07.2021 охоплює партію товару, замовленого за інвойсом № 93 від 28.02.2023.

Крім того, колегія суддів враховує, що за платіжними дорученнями, наданими до митного оформлення загальна сума товару становить 262 000,00 євро, тоді як проформа інвойсу № 67 від 26.07.2021 складена на суму 396 000 євро, що свідчить про розбіжності у сумах сплати за ввезений товар.

При цьому, до митного органу проформа інвойсу № 67 від 26.07.2021 взагалі декларантом не надавалась.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що платіжні документи, надані підприємством до митного органу не підтверджують оплату товару за інвойсом № 93 від 28.02.2023 та мають розбіжності.

Ураховуючи встановлення судом відсутності всіх документів, які б підтверджували митну вартість товару, наявність розбіжностей щодо заявленої митної вартості та не надання позивачем будь-яких додаткових документів, які б спростували виявлені розбіжності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що митницею правомірно не застосовано перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

При визначенні митної вартості товару митницею застосований резервний метод оцінки згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України. При цьому, у рішенні митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів.

За таких обставин, відповідачем правомірно визначено митну вартість у спірному випадку на підставі аналізу цін бази даних ЄАІС ДМСУ та правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000038/2 від 07.03.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2023/000106 від 07.03.2023.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у судовому рішенні від 22.05.2023, оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі № 520/6300/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова