Справа № 557/1565/23
Суддя: Тишкун П. В.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/557/22/2023
Справа № 557/1565/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Тишкуна П.В.

за участю секретаря судових засідань Гуменюк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Гощанського районного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 725800.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 24.08.2023 року він поштою отримав копію оскаржуваної постанови, якість якої не дозволяє ознайомитись з її змістом і він може лише здогадуватись про зафіксовані у постанові обставини правопорушення. Проте, з огляду на те, що з копії постанови вбачається, що її було складено за порушення ч. 1 ст.126 КУпАП, то ним робиться припущення, що така була винесена відносно нього за непред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія.

Вважає, що рішення про притягнення його до відповідальності було прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, без будь-яких належних доказів вчинення правопорушення, зокрема доказів керування ним транспортним засобом. Він заперечує факт вчинення будь якого правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст.126 КУпАП. Висновок про порушення ним вимог ПДР грунтується виключно на суб`єктивних припущеннях працівника Департаменту патрульної поліції та домислах. Також зауважує на допущених процесуальних порушеннях, що має наслідком скасування постанови, а саме п.2 глави IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та ст.283 КУпАП всупереч яким постанова не містить відомостей, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Позивач також вказує на відсутність у поліцейського підстав для пред`явлення вимоги пред`явити посвідчення водія без достатніх підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Поліцейським не було зафіксовано вчинення позивачем будь-якого порушення, а відповідно у нього були відсутні підстави вимагати пред`явлення посвідчення. За таких обставин вважає постанову незаконною і просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу правопорушення у його діях.

Ухвалою суду 13.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні, витребувано докази у відповідача.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку.

Протокольними ухвалами 21.09.2023 та 13.10.2023 судове засідання відкладено на іншу дату.

В судовому засіданні 13.10.2023 позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Щодо обставин, які мале місце 16.08.2023 року зазначив, що він взагалі не керував транспортним засобом за вказаних у наданій відповідачем копії постанови обставин, і вважає, доказів на противагу цього відповідачем надано суду не було. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню а провадження у справі відносно нього закриттю за відсутністю події та складу правопорушення у його діях.

В судове засідання 16.10.2023 року позивач не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у своїй відсутності не клопотав. 03.10.2023 року відповідачем подано до суду відзив проти позову, у якому він вказує на те, що доводи викладені позивачем у позовній заяві щодо відсутності доказів порушення ним правил дорожнього руху не заслуговують на увагу. Вимоги ПДР, які кореспондуються з вимогами Закону України «Про дорожній рух» передбачають обов`язок водія мати при собі посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб і він зобов`язаний пред`явити їх на вимогу поліцейського. Невиконання цих вимог передбачає відповідальність за ч. 1 ст.126 КУпАП.

За результатами рішення прийнятого на засіданні Ради оборони Житомирської області, встановлено комендантську годину з 24:00 до 05:00 в усіх населених пунктах Житомирської області. Відповідно до ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати у особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку вчинення правопорушення. Таким чином, виходячи з приписів Закону та Правил дорожнього руху поліцейський мав право на реалізацію повноважень вимагати пред`явлення документів у водія. Після встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення йому було роз`яснено права особи, яка притягається до відповідальності. Позивач намагався втекти спершу на транспортному засобі, а потім залишив його та заховався. На місці зупинки ОСОБА_1 представлявся персональними даними інших осіб. Особу позивача було встановлено відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи ЄДР МВС України, що підтверджено наданим відповідачем витягом. Аналіз відеозапису, здійсненого поліцейськими на автомобільний та портативний відеореєстратори, дає підстави для висновку, що позивач перебуваючи за кермом та керуючи транспортним засобом не повинен створювати своїми діями загрозу іншим учасникам дорожнього руху. Крім того, відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП. Розгляд справи відбувався у спрощеному порядку за приписами закону, з дослідженням всіх доказів і інспектор мав право розглянути справу на місці вчинення правопорушення та винести постанову. Стягнення накладено в межах санкції статті. Всі доводи позивача вважає нічим іншим як намаганням з його боку уникнути відповідальності. Просить у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю.

Заслухавши позивача, враховуючи доводи відповідача наведені у відзиві та подані ним докази, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч.1 ст.283 КУпАП).

Судом встановлено, що 16.08.2023 року поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержантом поліції Бордюгом А.О. було винесено постанову серії ДП18 №725800 про притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 725800 від 16.08.2023 року, вбачається, що позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 16.08.2023 року о 01 год. 41в м. Житомир вул. Чуднівська,106, водій ОСОБА_1 керував т.з. Land Rover Freelander, н.з. НОМЕР_1 , який перебував в орієнтуванні, не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги підпунктів «а», «б» п.2.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.

Підпунктами «а», «б» п.2.1 Правил дорожнього руху передбачено:

водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а)посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б)реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон);

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП

Пунктами 1,4 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

Відповідно до ч. 1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, у таких випадках:

якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

Позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП18 №725800 від 16.08.2023 року, як таку, що прийнята без достатніх доказів та з порушенням процесуальних норм.

В судовому засіданні було переглянуто відеозпис з портативних відеореєстраторів 475696,475062,475329, відеозпис з відеореєстратора Xiaomi Yi Dash, про які зазначено у п.7 оскаржуваної постанови (всупереч твердженням позивача про відсутність такої інформації у оскаржуваній постанові), і інформація з яких підтверджує, як факт керування позивачем транспортним засобом за вказаних у постанові обставин так і порушення ним підпунктів «а», «б» пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 - 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом при розгляді справи було безпосередньо досліджено докази у справі та дано їм всебічну оцінку.

Обставини встановлені в ході дослідження судом наданих відповідачем доказів, суперечать твердженням позивача, наведеним у позовній заяві щодо безпідставного висновку поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержанта поліції Бордюга А.О. про порушення ОСОБА_1 16.08.2023 року за вказаних у постанові обставин пп «а», «б» Правил дорожнього руху та відповідно вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, а відтак суд вважає, що доводи позивача у позовній заяві є неправдивими та свідчать лише про бажання останнього уникнути відповідальності.

Що стосується твердження позивача, що він не керував транспортним засобом, а у поліції відсутні докази такого керування, суд виходить з того, що закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК, який з огляду на відсутність достатнього регулювання процедури оцінки доказів у КУпАП, за аналогією застосовується при вирішення справ про адміністративні правопорушення, визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин правопорушення досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення правопорушення конкретною особою.

Як вбачається з досліджених доказів, у адміністративних матеріалах дійсно відсутні прямі докази на підтвердження того, що транспортний засіб із ОСОБА_1 за кермом на момент, коли до нього підійшли працівники поліції, перебував у русі. Однак скоєння цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суд встановив на підставі сукупності інших вищенаведених належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин справи та висунутої на свій захист версії захисника, що не узгоджуються із вказаними доказами, дозволили суду встановити винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Версія висунута ОСОБА_1 на свій захист була проаналізована судом і визнана неспроможними.

Зокрема, як встановлено судом, екіпаж поліції на службовому автомобілі переслідував автомобіль Land Rover Freelander, н.з. НОМЕР_1 , водій якого намагався відірватися від переслідування, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху. Коли працівники поліції прибули на місце зупинки вищезгаданого автомобіля, то у автомобілі не перебувало жодної людини. Однак, через нетривалий час в безпосередній близькості від автомобіля в кущах було виявлено ОСОБА_1 , який заперечував, що керував автомобілем. Інших осіб поблизу автомобіля працівниками поліції не було виявлено. ОСОБА_1 мав при собі ключі від автомобіля, визнавав, що у автомобілі знаходяться його речі, забороняв працівникам поліції відкривати двері автомобіля, пізніше відкрив автомобіль для поверхневого огляду його працівниками поліції.

За таких обставин у суду відсутні сумніви у тому, що за кермом автомобіля Land Rover Freelander, н.з. НОМЕР_1 , який переслідували працівники поліції, перебував ОСОБА_3 , позивач у справі.

Суд наголошує, що відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху (якими є в тому числі і водії) зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, постанова від 16.08.2023 року серії ДП18№725800, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, є правомірною, а факт порушення вимог Правил дорожнього руху мав місце.

Беручи до уваги вищевикладене суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови співробітник поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях позивача події та складу правопорушення немає.

Покликання ж позивача на те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем допущені порушення вимог закону суд вважає недоведеними.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені судом обставини та відповідні їм докази, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 48, 139, 244-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на дане рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складено 20.10.2023.

Суддя Тишкун П.В.