Справа № 520/27885/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про повернення позову
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову Харківського Національного університету внутрішніх справ (далі за текстом - позивач, заявник, Університет) до ОСОБА_1 (далі за текстом - відповідач) про стягнення 23.880,41 грн витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, -
Ухвалою від 09.10.2023р. позов було залишено без руху у зв`язку з недоліками в оформленні матеріалів адміністративного позову у вигляді відсутності належно умотивованого клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду разом із достатнім обсягом доказів існування нездоланних та непереборних перешкод для вчинення відповідної процесуальної дії.
Дану ухвалу представник позивача отримав 09.10.2023р. в Електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд" та 19.10.2023р. до суду надійшла заява позивача на виконання ухвали, в якій викладено твердження стосовно дотримання строку на звернення до суду.
Вирішуючи питання про подання позову у межах строку звернення до суду та наявності підстав для прийняття позову до розгляду, суд виходить із таких підстав та мотивів.
Згідно з п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує - чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
За змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України кожен учасник суспільних відносин повинен забезпечити дотримання обов`язку вчинення процесуальних дій із захисту прав та інтересів у судовому порядку у строк, визначений відповідним процесуальним законом.
Строки звернення до адміністративного суду визначені положеннями ст.122 КАС України і відносно ініційованого заявником спору підлягають застосуванню приписи ч.5 ст.122 КАС України, де передбачено місячний строк звернення до суду.
Суд відзначає, що згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
У силу приписів ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуальної дії.
Відповідно до ч.4 ст.74 Закону України від 02.07.2015р. №580-VIII "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.5 ст.74 Закону України від 02.07.2015р. №580-VIII "Про Національну поліцію" у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Отже, спеціальним законом запроваджено особливу умову подання суб`єктом владних повноважень позову про відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі - відмова від добровільного відшкодування, вчинення якої є неможливим до настання події обізнаності громадянина з таким обов`язком.
Пунктом 5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджений постановою КМУ від 12.04.2017р. №261; далі за текстом - Порядок №261) чітко передбачено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Таким чином, на подальший розвиток положень ч.5 ст.74 Закону України від 02.07.2015р. №580-VIII "Про Національну поліцію" КМУ у приписах п.5 Порядку №261 запроваджено правило, у силу якого повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати видається під підпис громадянину.
Саме такий стан правового регламентування об`єктивно здатен забезпечити створення для громадянина абсолютної правової визначеності.
Тому згадану у п.5 Порядку №261 можливість надсилання повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації особи, зазначеним у матеріалах її особової справи слід визнати виключенням із загального правила.
У разі повернення поштового відправлення з повідомленням відшкодувати МВС витрати без вручення громадянин не може бути визнаний обізнаним із існуванням цього обов`язку, а тому позбавляється права добровільного виконання цього обов`язку.
Посилання позивача у даному випадку на правила направлення судової кореспонденції та наслідки невручення судової кореспонденції не можуть бути визнані доречними та юридично спроможними у зв`язку із докорінною відмінністю правових відносин з приводу проходження публічної служби в лавах Національної поліції України та відносин з приводу відправлення правосуддя в адміністративних справах.
Тому суддя змушений повторно наголосити, що направлення засобами поштового зв`язку на адресу відповідача повідомлення про відшкодування протягом 30 днів 23.880,41 грн. витрат, пов`язаних із утриманням в Університеті, котре повернулось без вручення - 06.09.2023р., у даному конкретному випадку не може бути ототожнено із початком перебігу строку на звернення до суду у зв`язку із відсутністю прямої вказівки як у законі, так і підзаконних нормативно-правових актах.
У силу правового висновку п.20 постанови Верховного Суду від 07.12.2022р. у справі №420/4995/21 під час вирішення питання про дотримання особою, яка звернулася до суду з адміністративним позовом, встановленого строку звернення з`ясуванню підлягають наступні обставини, а саме: - за захистом якого порушеного права особа звернулася до суду; - коли особа дізналася про порушення своїх прав (чи дотримано строк з дати обізнаності); - коли вона повинна була дізнатися про їх порушення; - чи мала вона можливість дізнатися про порушення своїх прав; - наявність поважних причин, які об`єктивно заважали дізнатись про порушення своїх прав чи звернутися з позовом до суду.
Суд зауважує, що нормами КАС України не розкрито зміст правових категорій "поважна причина пропуску процесуального строку", "дата, коли особа дізналась про порушення права", "дата, коли особа повинна була дізнатись про порушення права", але відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при застосуванні норми права суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.
Докази існування цих обставин про поважні причини пропуску строку звернення до суду відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.
Указане обумовлено тим, що згідно з п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує - чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними і у силу ч.2 ст.19 Конституції України не має повноважень діяти у будь-який інший спосіб, у тому числі витребовувати докази з власної ініціативи або відкладати вирішення даного питання на подальше з метою пересвідчення в обізнаності позивача як учасника суспільних відносин із станом власних прав (інтересів) та обовязків.
Отже, на стадії вирішення питання про прийняття позову до розгляду суд досліджує та оцінює саме надані позивачем докази виключно у контексті подання позову із дотриманням вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ч.2 ст.171 КАС України.
Відтак, позивач під час звернення до суду у тексті відповідного процесуального документа повинен зазначити дату обізнаності з порушенням права та подати на підтвердження доводу з даного приводу належні, допустимі, достатні та достовірні докази, а суд повинен перевірити юридичну спроможність та фактичну доказанність задекларованого позивачем твердження, але не має обов`язку у разі невиконання позивачем вимог процесуального закону у цій частині за власною ініціативою пересвідчуватись у справжньому існуванні будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду, окрім тих, які були зазначені власне позивачем.
У спірних правовідносинах позивач дізнався про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати МВС витрати з календарної дати звільнення громадянина із служби в поліції - 15.03.2022р.
Однак, повідомлення про відшкодування МВС України витрат було складено Університетом лише 03.08.2023р., тобто поза будь-якими розумними межами як визначеного ч.5 ст.122 КАС України спеціального строку подання позову у правовідносинах з проходження публічної служби, так і поза межами визначеного ч.2 ст.122 КАС України загального строку звернення до суду суб"єкта владних повноважень.
Відповідач особисто цього повідомлення не отримував, указана у повідомленні про вручення причина повернення поштового відправлення (за закінченням терміну зберігання) не свідчить про відмову громадянина в одержанні поштової кореспонденції від Університету.
За таких обставин, прийняття позову до розгляду у даному випадку неминуче призводить до порушення права громадянина на доступ до суду та ефективний юридичних захист згідно з ст.ст.6 і 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., позаяк позбавляє права на добровільне виконання повідомлення про відшкодування МВС витрат.
Відтак, суддя повторно зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Метою запровадження процесуальних строків є: 1) дотримання принципу правової визначеності; 2) дисциплінування учасників судочинства; 3) досягнення юридичної визначеності у публічних відносинах; 4) стимулювання учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків; 5) обмеження часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.
Отже, якщо ніхто із учасників потенційного спору чи реального конфлікту вчасно без поважних причин не звернувся до суду, суспільні відносини стають стабільними на майбутнє та не підлягають правовій ревізії.
Встановлення наявності або відсутності факту порушеного права здійснюється під час розгляду справи судом по суті лише у випадку своєчасного звернення до суду або у випадку пропуску строку з поважних причин, що узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду зазначеній від 12.09.2019 №826/3318/17.
Крім того, у силу п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
Також у справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що "…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…".
Зміст принципу "належного урядування" зобов`язує державні органи загалом діяти в належний спосіб та унеможливлює отримання державою "вигод" у вигляді відкриття провадження у справах, строк звернення до суду в яких не дотримано.
Тому в аспекті обставин саме даного спору суд зважає, що заявник був звільнений із служби в поліції 15.03.2022р. за власним бажанням.
До суду в межах даної справи позивач звернувся - 05.10.2023р., тобто по минуванню більше ніж півтора року від настання події повної та вичерпної обізнаності суб`єкта владних повноважень із станом розрахунків із найманим публічним працівником.
Доказів існування об`єктивних чинників, котрі зумовили невиконання приписів п.5 Порядку №261 в частині особистого вручення громадянину під підпис повідомлення про відшкодування МВС витрат у день звільнення із публічної служби, матеріали справи не містять.
За змістом ч.1 ст.122 і ч.1 ст.123 КАС України пропущений процесуальний строк може бути поновлений виключно за умови поважності причини пропуску та відсутності ознаки присікальності (преклюзивності).
Отже, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Оцінивши наявні у справі докази на стадії відкриття провадження в адміністративній справі з метою вирішення питання про прийняття позову до розгляду, суддя доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах збіг місячний строк на звернення до суду від дати звільнення відповідача з публічної служби - 15.03.2022р., а місячний строк від дати отримання відповідачем складеного Університетом повідомлення про відшкодування МВС витрат не розпочав перебігу через відсутність події фізичного отримання громадянином поштового відправлення.
Відтак, належних доказів поважності причин пропуску строку, які непереборно та нездоланно не дозволяли суб`єкту владних повноважень подати позов у встановлений законом строк або вчинити управлінську дію без невиправданих зволікань, до суду не надано.
Положення ст.123 КАС України в частині недотримання визначеного ст.122 КАС України строку на звернення до суду кореспондують приписам ч.6 ст.161 КАС України.
Неусунення недоліків в оформленні позову в частині відсутності юридично умотивованого та документально доведеного клопотання про поновлення строку на звернення одночасно створює підстави для залишення позову без розгляду згідно з ч.3 ст.123 КАС України, ч.15 ст.171 КАС України, п.7 ч.1 ст.240 КАС України, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Перелічені норми процесуального закону є ідентичними за змістом та наслідками, а тому застосування судом будь-якої з цих норм об`єктивно не здатне призвести до порушення прав та інтересів приватної особи.
Керуючись ст.ст.8, 18, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 123, 169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя -
1. Доводи позивача, викладені у заяві від 19.10.2023 про дотримання строку звернення до суду - визнати необґрунтованими.
3.Позов - повернути заявникові.
4.Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.
5.Копію ухвали надіслати заявникові.
6.Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.
Суддя А.В. Сліденко