Справа № 380/14241/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/14241/23 пров. № А/857/13252/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Василюк В.Б.

за участю представників:

позивача Смолинець Я.І.

відповідача Мнацаканян С.А.

3-я особа - Зубач А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційні скарги Міністерства культури та інформаційної політики України та ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року з питань забезпечення позову (головуючий суддя Костецький Н.В., м. Львів) у справі №380/14241/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВПРОЕКТ» до Міністерства культури та інформаційної політики України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг емоцій «!Фест» про визнання протиправним і скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

22.06.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства культури та інформаційної політики України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг емоцій «!Фест», у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати припис Міністерства культури та інформаційної політики України №10/56/23 від 08.06.2023.

У позовній заяві представник позивача, зокрема, заявив клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Міністерства культури та інформаційної політики України №10/56/23 від 08.06.2023.

Клопотання обгрунтовує тим, що з метою будівництва об`єкту «Будівництво багатоповерхового житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові» було укладено ряд договорів, зокрема, договір генерального підряду, договір авторського нагляду, договір технічного нагляду. Припинення виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва на час розгляду судом справи спричинить ряд негативних наслідків, а саме: переривання технологічних процесів будівництва, які визначені проектною документацією на будівництво та графіком виконання будівельних робіт. Зокрема, процеси забезпечення безпеки будівельного об`єкта та збереження якості зведених конструкцій вимагають безперервного ведення будівництва, оскільки у випадку їх припинення можуть настати наслідки у вигляді руйнування об`єкта незавершеного будівництва внаслідок дії природних процесів; псування запланованих до використання у будівництві будівельних матеріалів через несвоєчасне їхнє використання, що призведе до значних економічних збитків замовника будівництва та необхідності пошуку інвестицій для нової закупки матеріалів, не передбачених кошторисною документацією, після відновлення виконання робіт; продовження строку оренди залученого до будівництва обладнання, техніки та устаткування, а відтак і перевищення передбачених кошторисною документацією витрат на таку оренду, сплата яких підлягатиме за кошти позивача; заподіяння матеріальної шкоди у вигляді оплати заробітної плати у меншому розмірі внаслідок простою; порушення строку прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, що в свою чергу спричинить неможливість виконання замовником будівництва своїх зобов`язань, а також сплату штрафних санкцій за порушення строків будівництва; стягнення штрафних санкцій та збитків з боку третьої особи за порушення строків будівництва.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВПРОЕКТ» про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію припису Міністерства культури та інформаційної політики України від 08.06.2023 №10/56/23 до набрання законної сили рішенням суду у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВПРОЕКТ» до Міністерства культури та інформаційної політики України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг емоцій «!Фест» про визнання протиправним і скасування припису.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм процесуального права просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви. Вказує, що органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу об`єкту культурної спадщини, видатній універсальній цінності об`єкта всесвітньої спадщини або порушує законодавство у сфері охорони культурної спадщини. Зазначає, що приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами. Зауважує, що будівництво за адресою: м. Львів, Героїв Майдану, 17-А ведеться з порушенням законодавства України в сфері охорони культурної спадщини без отримання дозволу на проведення будівельних робіт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері охорони культурної спадщини, що стало підставою для винесення Міністерством припису № 10/56/23 від 08 червня 2023 року. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивачем не доведено, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову за відповідними позовними вимогами може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову фактично є вирішенням спору по суті.

Крім того, оскаржив ухвалу суду ОСОБА_1 . В своїй апеляційній скарзі зазначає, що подальше проведення будівельних робіт може істотно ускладнити виконання рішення суду щодо відновлення порушеного Конституційного права, захисту культурної спадщини, що вже завдано виданням рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 675 від 09 серпня 2021 року та виданням на його підставі протиправного дозволу на будівництво № ЛВО 1 від 15 березня 2023 року, оскільки будівництво на ділянці розпочато та продовжується. Покликаючись на порушенням норм процесуального права просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.

ОСОБА_1 підтримує вимоги своєї апеляційної скарги та скаргу Міністерства культури та інформаційної політики України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених положень слідує, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи призвести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суд апеляційної інстанції встановлено, що Міністерством культури та інформаційної політики України винесено припис від 08.06.2023 №10/56/23, яким зобов`язано позивача, зокрема, негайно припинити проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові», які виконуються в межах історичного ареалу міста Львова (рішення Львівської міської ради від 09 грудня 2005 р. № 1311) й у межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центру Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, з порушенням вимог статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», за відсутності погодженої з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, відповідної проектної документації.

Апеляційний суд вказує, що в даному випадку заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Крім того, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову не є вирішенням справи по суті, а є засобом тимчасового захисту, який рішення по суті не підмінює, а лише тимчасово, до вирішення спору, зупиняє дію оскаржуваних індивідуальних актів.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Міністерства культури та інформаційної політики України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року з питань забезпечення позову у справі № 380/14241/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 19 жовтня 2023 року.