Справа № 300/5205/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. справа № 300/5205/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 16.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський"; з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана"; з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний"; з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут", та призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 13.07.2023; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.07.2023 № 16 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 16.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський"; з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана"; з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний"; з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут" і призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 13.07.2023.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 06.07.2023 звернувся до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення № 16 від 14.07.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Позивач вважає зазначену відмову в призначенні пенсії за віком протиправною, оскільки позивачем подано пенсійному органу трудову книжку, яка підтверджує необхідний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком. Позивач вказав на те, що відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди роботи: з 09.11.1993 по 16.11.2000 оскільки місяць прийому та звільнення прописано римськими цифрами, а не арабськими; з 13.01.1984 по 01.11.1984 - наявне виправлення в даті про прийом та відсутня довідка про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; з 01.03.1990 - відсутній запис про звільнення. Також до страхового стажу не зараховано згідно архівної довідки № Фл-м-04-06/50 від 13.10.2022 періоди роботи з 04.05.1987 по 15.10.1987, з 25.06.1993 по 01.11.1993, з 26.04.1985 по 20.10.1986, та згідно архівної довідки № Фл/м-208-02-13 від 29.09.2022 періоди роботи з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990, оскільки прізвище, ім`я, по батькові зазначено скорочено та не відповідає паспортним даним. Зазначені в рішення № 16 від 14.07.2023 підстави незарахування до страхового стажу понад 9 років трудової діяльності, на думку позивача, є надто формальними, оскільки з системного аналізу змісту трудової книжки та архівних довідок можна встановити періоди роботи позивача. Окрім цього, ОСОБА_1 зазначив, що працівник не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, а тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії за віком на загальних підставах.

Ухвалою від 08.08.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

21.08.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.08.2023 № 2000-0902-8/112335 на позовну заяву. Так, представник відповідача 2 зазначив, що 06.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення № 16 від 14.07.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком. Страховий стаж позивача становив 28 років 24 дні, при необхідних 30 років. Так, ОСОБА_1 не зараховано в страховий стаж періоди роботи: з 09.11.1993 по 16.11.2000 оскільки місяць прийому та звільнення прописано римськими цифрами, а не арабськими; з 13.01.1984 по 01.11.1984 - наявне виправлення в даті про прийом та відсутня довідка про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; з 01.03.1990 - відсутній запис про звільнення. Також до страхового стажу не зараховано згідно архівної довідки № Фл-м-04-06/50 від 13.10.2022 періоди роботи з 04.05.1987 по 15.10.1987, з 25.06.1993 по 01.11.1993, з 26.04.1985 по 20.10.1986, та згідно архівної довідки № Фл/м-208-02-13 від 29.09.2022 періоди роботи з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990, оскільки прізвище, ім`я, по батькові зазначено скорочено та не відповідає паспортним даним. За вказаних обставин, представник відповідача 2 вважає правомірним рішення від № 16 від 14.07.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, а тому представник відповідача 2 просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 37-40).

22.08.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.08.2023 № 0900-0903-8/39873 на позовну заяву. Так, представник відповідача 1 зазначив, що на дату звернення ОСОБА_1 до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою від 06.07.2023 про призначення пенсії за віком, страховий стаж позивача складав 28 років 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 09.11.1993 по 16.11.2000 оскільки місяць прийому та звільнення прописано римськими цифрами, а не арабськими; з 13.01.1984 по 01.11.1984 - наявне виправлення в даті про прийом та відсутня довідка про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; з 01.03.1990 - відсутній запис про звільнення. Такі невідповідності є порушеннями вимог Інструкції № 162 та Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок. Окрім цього, до страхового стажу не зараховано згідно архівної довідки № Фл-м-04-06/50 від 13.10.2022 періоди роботи з 04.05.1987 по 15.10.1987, з 25.06.1993 по 01.11.1993, з 26.04.1985 по 20.10.1986, та згідно архівної довідки № Фл/м-208-02-13 від 29.09.2022 періоди роботи з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990, оскільки прізвище, ім`я, по батькові зазначено скорочено та не відповідає паспортним даним. Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивач не надав ні органу Пенсійного фонду України, ні суду інших документів, які б підтверджували періоди роботи, а тому відсутні підстави для зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивача та призначення йому пенсії за віком. Представник відповідача 1 просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 41-43).

До відзиву від 18.08.2023 № 0900-0903-8/39873 на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області долучило належним чином засвідчені копії документів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 44-74).

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.07.2023 звернувся через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви додано: копію паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с. 50-52); довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 53); копію військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с. 54-56); копію атестата № НОМЕР_3 від 21.07.1980 (а.с. 57); копію архівної довідки № Фл/м-208-02-13 від 29.09.2022 (а.с. 58); копію архівної довідки № Фл-м-04-06/50 від 13.10.2022 (а.с. 60); трудову книжку серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 (а.с. 66-70).

14.07.2023 ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення № 16 про відмову в призначенні пенсії. Рішення відповідача № 16 від 14.07.2023 про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що загальний страховий стаж позивача становить 28 років 24 дні, при необхідному 30 років. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 09.11.1993 по 16.11.2000, оскільки місяць прийому/звільнення прописано римськими цифрами, а потрібно арабськими; з 13.01.1984 по 01.11.1984 - наявне виправлення в даті про прийом та відсутня довідка про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; з 01.03.1990 - відсутній запис про звільнення. Також до страхового стажу не зараховано згідно архівної довідки № Фл-м-04-06/50 від 13.10.2022 періоди роботи з 04.05.1987 по 15.10.1987, з 25.06.1993 по 01.11.1993, з 26.04.1985 по 20.10.1986, та згідно архівної довідки № Фл/м-208-02-13 від 29.09.2022 періоди роботи з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990, оскільки прізвище, ім`я, по батькові зазначено скорочено та не відповідає паспортним даним (а.с. 18-19).

Листом № 0900-0210-8/33718 від 17.07.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направило ОСОБА_1 рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 16 від 14.07.2023 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 17).

Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 14.07.2023 № 16 про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 16.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський"; з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана"; з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний"; з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут" і призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 13.07.2023.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 30 років.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), а тому 12.07.2023 позивач досяг віку 60 років.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача страхового стажу, то судом встановлено таке.

Згідно рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 16 від 14.07.2023 про відмову в призначенні пенсії страховий стаж позивача становить 28 років 24 дні, при необхідному 30 років. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 09.11.1993 по 16.11.2000 оскільки місяць прийому/звільнення прописано римськими цифрами, а потрібно арабськими; з 13.01.1984 по 01.11.1984 - наявне виправлення в даті про прийом та відсутня довідка про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; з 01.03.1990 - відсутній запис про звільнення. Також до страхового стажу не зараховано згідно архівної довідки № Фл-м-04-06/50 від 13.10.2022 періоди роботи з 04.05.1987 по 15.10.1987, з 25.06.1993 по 01.11.1993, з 26.04.1985 по 20.10.1986, та згідно архівної довідки № Фл/м-208-02-13 від 29.09.2022 періоди роботи з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990, оскільки прізвище, ім`я, по батькві зазначено скорочено та не відповідає паспортним даним (а.с. 18-19).

З огляду на зміст позовної заяви, ОСОБА_1 не оспорює період з 13.01.1984 по 01.11.1984, який згідно рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 16 від 14.07.2023 не зарахований відповідачем 2 до страхового стажу позивача через наявне виправлення в даті про прийом та відсутність довідки про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум, та з 01.03.1990 - через відсутність запису про звільнення.

Що стосується періодів роботи позивача з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 16.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський", то суд вказує на таке.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 26.04.1985 прийнятий в зернорадгосп "Білгородський" на посаду водія; з 20.10.1986 звільнений за власним бажанням; з 04.05.1987 прийнятий в зернорадгосп "Білгородський" на посаду водія; з 14.10.1987 звільнений за власним бажанням (а.с. 67).

До заяви від 06.07.2023 про призначення пенсії за віком позивач долучив архівну довідку Комунальної державної установи «Державний архів Сандиктауского району» Управління цифровізації та архівів Акмолинської області Республіки Казахстан від 13.10.2022 № Фл-м-04-06/50 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 . Згідно вказаної довідки від 13.10.2022 № Фл-м-04-06/50, в документах по особовому складу зернорадгоспу "Білгородський" за 1986-1987 роки наявні такі відомості про роботу ОСОБА_1 : наказ від 06.05.1986 № 61-к про прийняття позивача на роботу на посаду муляра з 26.04.1986; наказ від 09.10.1986 № 151-к про звільнення робітника будівельного майданчика ОСОБА_1 з 08.10.1986; наказ від 12.05.1987 № 75-к про прийняття на роботу на посаду муляра з 04.05.1987; наказ від 16.10.1987 № 152 про звільнення робітника будівельного майданчика ОСОБА_1 з 15.10.1987. Відомості про роботу ОСОБА_1 за 1985 рік відсутні (а.с. 60).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.05.2018 у справі № 559/484/17 та від 07.11.2019 у справі № 686/19477/16.

Таким чином, необхідність подання додаткових документів в підтвердження трудового стажу виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В спірному випадку, вищевказані записи в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 про періоди роботи позивача з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 14.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський", здійснено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, є чіткими та однозначними, оскільки містять всю необхідну інформацію, а саме: дату прийняття на роботу, найменування підприємства, де працював позивач, посада, на яку було прийнято позивача, дату звільнення, підстави внесення таких записів, відтиски печаток та підпис відповідальної особи роботодавця.

З огляду на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, то до страхового стажу підлягають зарахуванню періоди роботи ОСОБА_1 , які вказані саме в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 06.08.1980, а саме: з 26.04.1985 по 09.10.1986 (в трудовій книжці запис про звільнення датований 20.10.1986, однак позивач в позовних вимогах диспозитивно просить зарахувати трудовий стаж по 09.10.1986); з 04.05.1987 по 14.10.1987 (в трудовій книжці запис про звільнення датований саме 14.10.1987, а не 16.10.1987, як просить позивач в позові).

Водночас, архівна довідка від 13.10.2022 № Фл-м-04-06/50 лише додатково підтверджує факт роботи позивача в зернорадгоспі "Білгородський" згідно записів трудової книжки за вказані вище періоди.

Що стосується періодів роботи позивача з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана", то суд вказує на таке.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 20.04.1988 прийнятий в радгосп "40 років Казахстана" на посаду штукатура; з 31.10.1988 звільнений за власним бажанням; з 29.04.1989 прийнятий в радгосп "40 років Казахстана" на посаду штукатура; з 29.10.1989 звільнений за власним бажанням; з 20.04.1990 прийнятий в радгосп "40 років Казахстана" на посаду муляра-штукатура; з 10.12.1990 звільнений за власним бажанням (а.с. 68).

До заяви від 06.07.2023 про призначення пенсії за віком позивач долучив архівну довідку Комунальної державної установи «Державний архів Сандиктауского району» Управління цифровізації та архівів Акмолинської області Республіки Казахстан від 29.09.2022 № иск.фл/М-208-02-13 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 . Згідно вказаної довідки від 29.09.2022 № иск.фл/М-208-02-13, в архівному фонді радгоспу "40 років Казахстана" Зерендинського району в наказах по особовому складу за 1988, 1989, 1990 наявні такі відомості: наказ № 23-к від 28.04.1988 про прийняття за строковим договором ОСОБА_1 штукатуром; наказ № 57-к від 20.010.1988 про звільнення ОСОБА_1 з 20.08.1988; наказ № 34-к від 24.07.1989 про прийняття за строковим договором ОСОБА_1 в другу бригаду з 29.04.; наказ № 52-к від 23.10.1989 про звільнення ОСОБА_1 з 20.10.1989; наказ № 27-к від 16.07.1990 про прийняття за строковим договором ОСОБА_1 на посаду муляра-штукатура; наказ № 51-к від 24.12.1990 про звільнення ОСОБА_1 з 10.12.1990 (а.с. 58).

В спірному випадку, вищевказані записи в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 про періоди роботи позивача з 20.04.1988 по 31.10.1988, з 29.04.1989 по 29.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана", здійснено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, є чіткими та однозначними, оскільки містять всю необхідну інформацію, а саме: дату прийняття на роботу, найменування підприємства, де працював позивач, посада, на яку було прийнято позивача, дату звільнення, підстави внесення таких записів, відтиски печаток та підпис відповідальної особи роботодавця.

З огляду на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, то до страхового стажу підлягають зарахуванню періоди роботи ОСОБА_1 , які вказані саме в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 06.08.1980, а саме: 20.04.1988 по 20.10.1988 (в трудовій книжці запис про звільнення датований 31.10.1988, однак позивач в позовних вимогах диспозитивно просить зарахувати трудовий стаж по 20.10.1988); 29.04.1989 по 24.10.1989 (в трудовій книжці запис про звільнення датований 29.10.1989, однак позивач в позовних вимогах просить врахувати стаж по 24.10.1989); з 20.04.1990 по 10.12.1990.

Отже, архівна довідка від 29.09.2022 № иск.фл/М-208-02-13 додатково підтверджує факти роботи позивача в радгоспі "40 років Казахстана" за вказані вище періоди.

Що стосується періоду роботи позивача з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний", то суд вказує на таке.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 25.06.1993 прийнятий в зернорадгосп "Приозерний" на посаду робітника в будівельну бригаду; з 01.11.1993 звільнений за власним бажанням (а.с. 68).

До заяви від 06.07.2023 про призначення пенсії за віком позивач долучив архівну довідку Комунальної державної установи «Державний архів Сандиктауского району» Управління цифровізації та архівів Акмолинської області Республіки Казахстан від 13.10.2022 № Фл-м-04-06/50 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 . Згідно вказаної довідки від 13.10.2022 № Фл-м-04-06/50, в документах по особовому складу зернорадгоспу "Приозерний" за 1993 рік наявні такі відомості про роботу ОСОБА_1 : наказ від 25.06.1993 № 92-к про прийняття на роботу «Малйборского Петра Васйльевйча»; наказ від 01.11.1993 № 168-к про звільнення « ОСОБА_2 (а.с. 60).

В спірному випадку, вищевказані записи в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 про період роботи позивача з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний", здійснено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, є чіткими та однозначними, оскільки містять всю необхідну інформацію, а саме: дату прийняття на роботу, найменування підприємства, де працював позивач, посада, на яку було прийнято позивача, дату звільнення, підстави внесення таких записів, відтиски печаток та підпис відповідальної особи роботодавця.

З огляду на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, то до страхового стажу підлягає зарахуванню період роботи ОСОБА_1 , який вказаний саме в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 06.08.1980, а саме: з 25.06.1993 по 01.11.1993. Водночас архівна довідка від 29.09.2022 № иск.фл/М-208-02-13 містить відомості про початок та закінчення періоду роботи в зернорадгоспі "Приозерний" з 25.06.1993 по 01.11.1993, які відповідають відомостям з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980. Що стосується розбіжностей в написанні прізвища, імені та по батькові позивача - « ОСОБА_1 », то такі є очевидними описками, які виникли внаслідок зміни послідовності літер в прізвищі та по батькові позивача або, що є більш ймовірним, - внаслідок заміни при виготовленні машинописного тексту на друкарській машинці букви «и» на букву «й». Також, доцільно звернути увагу на те, що зернорадгосп "Приозерний", в якому ОСОБА_1 працював з 25.06.1993 по 01.11.1993, знаходився на території Республіки Казахстан, водночас записи велися російською мовою, яка могла бути другою, не рідною, мовою для виконавця.

Щодо доводів відповідачів про необхідність надання довідок за період роботи в колгоспах про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум, то звертає увагу на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Також, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

З огляду на зміст вищевказаних положень, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин, передбачено дві форми роботи особи в колгоспі: шляхом прийняття в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводився загальними зборами колгоспників за поданням правління; за трудовими договорами фахівців та інших працівників, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (тобто без членства в колгоспі).

Таким чином, трудова книжка колгоспника заводилася лише щодо членів колгоспів та була основним документом про трудову діяльність таких осіб. Також вимоги про встановлення в колгоспі мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконання такого мінімуму стосувались лише членів колгоспу і такі відомості підлягали внесенню до трудових книжок колгоспників.

В спірному випадку, згідно записів в трудовій книжці про періоди роботи з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 14.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський", з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана", з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний", суд встановив, що ОСОБА_1 в зернорадгоспі "Білгородський", в радгоспі "40 років Казахстана" та в зернорадгоспі "Приозерний" перебував на роботі саме як працівник, а не як член колгоспу (за відсутності доказів протилежного), а тому вимоги про встановлення позивачу мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконання такого мінімуму не стосуються вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 .

Що стосується періоду роботи позивача з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут", то суд вказує на таке.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 09.11.1993 прийнятий в житлово-побутове підприємство «Івано-Франківськбуд» на посаду сантехніка 4 розряду; з 05.03.1997 Державне житлово-побутове підприємство «Івано-Франківськбуд» перетворено в Відкрите акціонерне товариство «Добробут»; з 16.11.2000 звільнений з роботи за власним бажанням (зворотній бік а.с. 68).

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 16 від 14.07.2023 про відмову в призначенні пенсії, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 09.11.1993 по 16.11.2000 оскільки місяць прийому/звільнення прописано римськими цифрами, а потрібно арабськими.

Суд звертає увагу на те, що на час вчинення відповідних записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 про період роботи з 09.11.1993 по 16.11.2000 була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.27 Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Таким чином, Інструкцією № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці виконуються арабськими цифрами.

В спірному випадку, в записах про прийняття на роботу позивача - 09.11.1993 та про звільнення - 16.11.2000 місяць «листопад» записаний римськими цифрами «ХІ», а не арабськими « 11».

Суд звертає увагу на те, що такі записи про прийняття на роботу та звільнення ОСОБА_1 зроблено не позивачем, а відповідальною особою відділу кадрів роботодавця. Водночас Інструкція № 58 не передбачає наслідків для особи, на яку оформлено трудову книжку, за порушення порядку ведення такої трудової книжки.

Так, пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок "Про трудові книжки робітників і службовців" від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні положення містяться в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301, згідно якого відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд звертає увагу на те, що римські цифри часто використовуються разом з арабськими. Так, їх використовують для позначення розділів і частин законів, томів видань, століть, інколи років, днів тижня, місяців у датах, на циферблатах деяких годинників, порядкових числівників, а також похідних, номер яких більший за три, в позначенні валентності хімічних елементів, щаблів в звукоряді, тощо.

В спірному випадку, зазначення в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 щодо періоду роботи позивача з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут" місяця «листопад» римськими цифрами «ХІ», а не арабськими « 11», є несуттєвим порушенням, оскільки дає можливість встановити порядковий номер місяця «листопад» в році, який є одинадцятим незалежно від того, якими цифрами він записаний - римськими «ХІ», чи арабськими « 11».

Так, запис в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 про прийняття позивача в житлово-побутове підприємство «Івано-Франківськбуд» - 09.ХІ.1993 свідчить про те, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу дев`ятого дня одинадцятого місяця 1993 року. Також запис про звільнення позивача з роботи - 16.ХІ.2000 засвідчує факт звільнення ОСОБА_1 шістнадцятого дня одинадцятого місяця 2000 року. Жодної неоднозначності чи незрозумілості записи в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 06.08.1980 про період роботи позивача з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут" не викликають.

Окрім цього, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, органом Пенсійного фонду України не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що вказані заперечення відповідачів щодо наданої позивачем трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування періоду роботи позивача з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут" для обрахунку стажу при призначенні пенсії. За вказаних обставин, рішення органу Пенсійного фонду України є з надмірним формалізмом, наслідком чого стало порушення конституційного права позивача на соціальний захист у формі отримання пенсії за віком.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17.

Суд переконаний, з огляду на вказані вище положення Інструкції та Порядку, що важливим для врахування відповідного періоду роботи особи до її страхового стажу, що дає право на пенсію, є наявність відповідних записів у трудовій книжці щодо такої роботи, а не якість оформлення такої трудової книжки. Зрештою, в разі виникнення у відповідача будь-яких сумнівів щодо певного періоду роботи позивача, пенсійний орган міг витребувати первинні документи за цей період, однак цього не зробив.

Отже, в спірному випадку Маліборським підтверджено періоди трудової діяльності з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 14.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський"; з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана"; з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний"; з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут", які мали бути зараховані позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Суд вважає, що відмова пенсійного органу в призначенні позивачу пенсії за віком свідчить про непропорційне втручається в гарантоване Державою право особи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в формі права на пенсію за віком. Зазначені дії органу державної влади є порушенням принципу правової визначеності у відносинах Держави з людиною - її громадянином як складового елементу гарантованого Конституцією України принципу верховенства права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення відповідача 2 за № 16 від 14.07.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки таке рішення прийнято ГУ ПФУ в Харківській області безпідставно та необґрунтовано.

За вказаних обставин, рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 16 від 14.07.2023 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача зобов`язального характеру, то суд вказує на таке.

Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на передбачені статтею 26 Закону № 1058-IV обов`язкові умови для призначення пенсії за віком, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_1 досяг 60 років; має стаж роботи не менше 30 років.

Таким чином, щодо позивача є всі встановлені законом умови для призначення йому пенсії за віком.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас, згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

В спірному випадку із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу 06.07.2023, тобто не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку та не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою 60-ти річного віку.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача, окрім скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 16 від 14.07.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якого позивач перебуває на обліку за місцем проживання, призначити ОСОБА_1 з 13.07.2023 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку) пенсію за віком, з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 14.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський", з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана", з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний", з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут".

Також суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 15.10.1987 по 16.10.1987.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 27.07.2023 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 1).

З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 805,20 грн. (з розрахунку: 536,80 грн. + (536,80/2) грн.) судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 16 від 14.07.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) з 13.07.2023 пенсію за віком, з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 26.04.1985 по 09.10.1986, з 04.05.1987 по 14.10.1987 в зернорадгоспі "Білгородський", з 20.04.1988 по 20.10.1988, з 29.04.1989 по 24.10.1989, з 20.04.1990 по 10.12.1990 в радгоспі "40 років Казахстана", з 25.06.1993 по 01.11.1993 в зернорадгоспі "Приозерний", з 09.11.1993 по 16.11.2000 у ВАТ "Добробут".

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344, Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, Харківська область, 61022) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ідентифікаційний код - 14099344, Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, Харківська область, 61022.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.