Справа № 480/5880/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Діска А.Б.

19 жовтня 2023 р. Справа № 480/5880/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В с т а н о в и в:

08.09.2022 позивач Головне управління ДПС у Сумській області (надалі по тексту ГУ ДПС у Сумській області, контролюючий орган) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з неї податковий борг загальною сумою 7283.50 грн., а саме:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код податку 11010500) в сумі 5641.92 грн.;

- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код податку 11011001) в сумі 1641.58 грн.

Вимоги мотивував тим, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 7283.50 грн. Податкові зобов`язання сформовані з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 5641.92 грн. та військового збору, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 1641.58 грн. Зазначив, що відповідачу надсилалась податкова вимога від 18.01.2019, однак сума боргу залишилась не сплаченою.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Сумській області.

Судове рішення вмотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що податкова вимога від 18.01.2019 № 2165-54 направлена на адресу фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , в порядку, встановленому законодавством, в т.ч. і Податковим кодексом України, а тому посилання податкового органу на те, що сума, яка заявлена до стягнення є узгодженою та надає право звернення ГУ ДПС в Сумській області до суду, є безпідставним, позовні вимоги заявлені передчасно, у податкового органу не виникло право звернення до суду відповідно до норм Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДПС у Сумській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що при постановці на облік до контролюючого органу ОСОБА_1 вказала адресу реєстрації - АДРЕСА_2 , що підтверджується обліковими даними платника, які надавалися позивачем до суду першої інстанції. Отже, податкова вимога сформована в інформаційній-телекомунікаційній системі та направлена на адресу ОСОБА_1 , яка вказана ним при постановці на облік до контролюючого органу - АДРЕСА_2 .

Також зазначає, що ОСОБА_1 не виконала обов`язок, передбачений статтею 70 ПК України, у зв`язку з чим податкова вимога від 18.01,2019 №2165-54 направлена за внесеним в інформаційну систему органів ДПС місцем реєстрації.

Вказує, що процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме з виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за Формою № 5ДР. Посилається на постанови Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19, від 12.02.2020 у справі № 826/17798/18, від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Сумській області як платник податків.

Як вбачається з Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 № 7173/18-28-13-03//303 від 24.10.2018, - платником податків в установлений законом строк не була подана податкова декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та несплачені податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого в 2016 році доходу у вигляді спадщини в розмірі 75000 грн.

На підставі Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 № 7173/18-28-13-03//303 від 24.10.2018 було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 09.11.2018 № з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4687,50 грн. (з них 3750 грн. основний платіж та 937,50 грн. штрафна санкція) ;

- від 09.11.2018 № про застосування штрафної санкції в розмірі 170 грн.;

- від 09.11.2018 № за платежем "військовий збір" загальною сумою 1406, 25 коп.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом за адресою: АДРЕСА_1 , проте були повернуті з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" .

Доказів того, що відповідачем було сплачено визначені податковим органом грошові зобов`язання матеріали справи не містять.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному чи судовому порядку, тому визначені ними суми грошового зобов`язання є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Крім того, згідно витягу з історії недоїмок, сформованого на підставі ІКП ІТС «Податковий блок» податковим органом було нараховано пеню на підставі ст. 129 ПК України в сумі 784.42 грн. та пеню з військового збору в сумі 235.33 грн.

На підтвердження наявності заборгованості за відповідачем ГУ ДПС у Сумській області надано розрахунок податкової заборгованості та витяг з картки особового рахунку відповідача .

Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою відповідачем в установлені строки узгодженої суми податкового зобов`язання, позивачем винесено податкову вимогу від 18.01.2019 № 2165-54, в якій було визначено суму податкового боргу на момент винесення податкової вимоги у розмірі 7283.50 грн.

Дана вимога направлялася рекомендованою кореспонденцією за адресою: АДРЕСА_2 , однак була повернута до контролюючого органу з відміткою пошти "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Враховуючи те, що заборгованість відповідачем не була погашена позивач звернувся з позовною заявою до суду.

В розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610.

Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Системний аналіз зазначених положень зумовив висновок про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про стягнення податкового боргу.

Відповідно до п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визначається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Згідно із пунктом 70.7 статті 70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У пункті 5 Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, передбачено, що до Облікової картки (Повідомлення, Заяви про внесення змін) вноситься така інформація:

прізвище, ім`я, по батькові (за наявності);

дата народження;

місце народження (країна, область, район, населений пункт);

місце проживання / місцеперебування;

громадянство;

для іноземців - податковий номер у країні громадянства (за наявності);

реквізити документа, що посвідчує особу (назва документа, серія та/або номер, дата видачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ);

унікальний номер запису в Реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Реєстру).

Таким чином, зміна місця проживання / місця перебування платника зумовлює обов`язок такого платника повідомити контролюючий орган про ці обставини.

В іншому випадку, орган державної податкової служби має право використати під час реалізації своїх функцій останні відомі йому дані платника податку, у тому числі щодо місця проживання/перебування цього платника.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У пункті 42.3 статті 42 Податкового кодексу України передбачається, що у разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначеннями причини невручення.

Отже, надіслані за зареєстрованою адресою платника податкові повідомлення-рішення і не вручені платнику з інших причин, не залежних від пошти та податкового органу, вважаються одержаними цим платником.

Одночасно, судом першої інстанції вірно враховано положення статті 59 Податкового кодексу України, згідно яких у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів зазначає, що після отримання платником податку податкової вимоги та не сплати податкового боргу, контролюючий орган вживає заходи погашення податкового боргу, зокрема і звернення до суду з позовом про стягнення сум податкового боргу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для правильного вирішення спору слід встановити, чи набули податкові зобов`язання визначені вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями статусу узгодженого грошового зобов`язання.

Як вбачається з витягу з реєстру Сумської територіальної громади № 14.03-08/232976 від 13.09.2022 з 09.02.2016 адресою місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що саме місце проживання платника податків у розумінні п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України є податковою адресою відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , яка, як вбачається з матеріалів справи, була відома ГУ ДПС України в Сумській області з жовтня 2018.

Як вбачається з Акту № 7173/18-28-13-03//303 від 24.10.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1.4 Акту № 7173/18-28-13-03//303 від 24.10.2018 місце реєстрації платника податків фізичної особи - АДРЕСА_1 .

Як вбачається судом з матеріалів справи, Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 № 7173/18-28-13-03//303 від 24.10.2018 було направлено податковим органом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та отримано нею 27.10.2018.

Податкові повідомлення-рішення від 09.11.2018: № , № ; № також направлялись податковим органом за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, податковому органу при направленні акту перевірки від 24.10.2018 та податкових-повідомлень рішень від 09.11.2018 було відоме зареєстроване місце проживання відповідача.

Проте, податкова вимога №2165-54 від 18.01.2019 була надіслана відповідачу на адресу: АДРЕСА_2 та була повернута до контролюючого органу з відміткою пошти "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду першої інстанції було зобов`язано ГУ ДПС у Сумській області надати суду письмові пояснення щодо направлення податкової вимоги на адресу: АДРЕСА_2 , у той час як зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 09.02.2016 є АДРЕСА_1 .

Представником позивача надано до суду письмові пояснення, у яких зазначено, що при постановці на облік до контролюючого органу ОСОБА_1 вказала адресу реєстрації - АДРЕСА_2 .

Проте, суд наголошує, що будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано.

Посилання представника ГУ ДПС в Сумській області на те, що податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, а тому податкова вимога надсилалася саме на таку податкову адресу: АДРЕСА_2 , а також те, що платник податків не звертався із заявою про внесення відповідних змін до облікової картки щодо податкової адреси є безпідставним, оскільки податковим органом не надано доказів на підставі чого та коли податковим органом було внесено зміни до реєстраційних даних ОСОБА_1 , у той час, як адреса зареєстрованого місця проживання відповідачки, на яку раніше направлялись податкові повідомлення-рішення та Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, з 09.02.2016 не змінювалась.

Як підтверджено матеріалами справи та не спростовано доводами апеляційної скарги на час прийняття податкової вимоги №2165-54 від 18.01.2019 адресою місця проживання ОСОБА_1 була АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру Сумської територіальної громади № 14.03-08/232976 від 13.09.2022.

Будь-які відомості про зміну зареєстрованої адреси місцезнаходження відповідача у справі відсутні.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що отримання інформації щодо реєстрації місця проживання та стану її актуальності є діями податкового органу, які він має право вчиняти з метою виконання своїх функцій, що узгоджується із приписами п.п. 20.1.3. п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Також, апеляційний суд зазначає наступне .

Відповідно до абзацу першого п. 70.1. ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

До Державного реєстру фізичних осіб - платників податків вноситься інформація, зокрема, про осіб які є громадянами України (аб. 2-3 п. 70.1. ст. 70 ПК України).

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься окрім іншого і інформація про місце проживання (п.п. 70.2.4 п. 70.2 ст. 70 ПК України).

При цьому, пунктом 70.6 ст. 70 ПК України встановлено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця. Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затверджений Постановою КМУ № 1386 від 21.12.2011.

Так, за приписами п. 5 Порядку подання інформації, ДМС подає щомісяця до 10 числа ДФС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків у тому числі про фізичних осіб, місце проживання яких зареєстровано (знято з реєстрації) у відповідному населеному пункті, із зазначенням прізвища, імені, по батькові, дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ.

Таким чином, оскільки позивач є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, у якому, серед іншого, фіксується місце проживання фізичних осіб - платників податків,

Враховуючи наведені обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані обставини позбавляють суд можливості встановити узгодженість податкового зобов`язання та виникнення у контролюючого органу правових підстав, передбачених підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, для звернення із цим позовом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначене контролюючим органом податкове зобов`язання не набуло статусу узгодженого грошового зобов`язання, а отже не є податковим боргом який підлягає стягненню у судовому порядку, внаслідок чого відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Таким чином, знаходять обґрунтоване підтвердження висновки суду першої інстанції щодо порушення податковим органом порядку узгодження зобов`язань та звернення із цим позовом.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 826/17798/18, від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19, від 20.10.2020 у справі № 140/30/20 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судові рішення у цих справах ухвалені за інших фактичних обставин справи.

Так, у постанові від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19 Верховний Суд виходив з того, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

В даній справі відсутні докази того, що станом на момент формування та направлення податкової вимоги №2165-54 від 18.01.2019 податкова адреса платника податків відповідала даним Державного реєстру та облікової картки платника.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не підтверджують правомірність дій податкового органу в частині належним чином виконання обов`язку надсилання податкової вимоги від 18.01.2019 № 2165-54 платнику податків за місцем проживання відповідача, яка з 09.02.2016 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та на яку було позивачем направлено податкові повідомлення-рішення від 09.11.2018.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що податкова вимога від 18.01.2019 № 2165-54 направлена на адресу фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 в порядку, встановленому законодавством, в т.ч. і Податковим кодексом України, а тому посилання податкового органу на те, що сума, яка заявлена до стягнення є узгодженою та надає право звернення ГУ ДПС в Сумській області до суду, є безпідставними, вимоги заявлені передчасно, у податкового органу не виникло право звернення до суду відповідно до норм Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що виключно після дотримання порядку направлення податкової вимоги від 18.01.2019 № 2165-54 податковий орган має право звернутися до суду із позовною заявою щодо стягнення податкового боргу з платника податків, в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц