Справа № 308/11194/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Матковської З.М.,
суддів: Глушка І.В., Улицького В.З.,
при секретарі судового засідання: Юник А.А.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Закарпатської митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0711/30500/22 від 17.08.2022, якою громадянина України ОСОБА_1 , фізичну особу підприємця визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України. Провадження у справі про адміністративне порушення відносно громадянина України ОСОБА_1 , у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України - закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 496,20 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2022 року у справі №308/11194/22 без змін.

На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тягура Іллі Ілліча надійшла заява про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Від відповідача Закарпатської митниці заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, колегія суддів вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, частина шоста статті 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи слідує, що між позивачем укладено з фізичною особою-підприємцем, адвокатом Тягур І.І. договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.07.2023 №100.

На підтвердження наданих юридичних послуг представником позивача надано акт №100-02 від 07.08.2023 року прийому-передачі наданих послуг та рахунок №100-01 від 07.08.2023 на суму 6000 грн.

Оплата за вищевказану правничу (правову) допомогу у справі №308/11194/22 в суді апеляційної інстанції здійснена Позивачем у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що особисті прийоми, аналіз судової практики та складання відзиву на апеляційну скаргу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Таким чином, заявлені представником позивача до відшкодування 6000,00 грн витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Апеляційний суд зазначає, що такі адвокатські послуги як: аналіз судової практики складання відзиву на апеляційні скарги охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті представництво позивача в суді.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 229, 241, 242, 243, 252, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Тягура Іллі Ілліча про ухвалення додаткового судового рішення у справі №308/11194/22 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. В. Глушко
В. З. Улицький
Повний текст додаткової постанови складено 17.10.2023