Справа № 140/949/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/949/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця лютий 2015 року та жовтень 2015 року; зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 28.02.2018 (включно), з врахуванням положень пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 18.05.2015 по 27.05.2016 та з 27.05.2016 по 13.04.2018 в міжрайонному оперативно - розшуковому відділі (з місцем дислокації в н.п. Луцьк) оперативно - розшукового управління Західного (раніше Північного) регіонального управління ДПС України. За період з 18.05.2015 по 13.04.2018 знаходився на всіх видах забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом №274-ос від 16.08.2018 начальника Західного (раніше Північного) РУ ДПС України, ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 21.08.2018, однак належним чином не було розраховано.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі №140/6163/20 визнано протиправною бездіяльність Луцького прикордонного загону ЗРУ ДПС України та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.05.2018. При цьому, під час вирішення спору питання щодо базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення не вирішувався.

05.10.2021 позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із вимогою надати розрахунок нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.05.2018 та визначенням базового місяця, який брався при розрахунку індексації грошового забезпечення.

Листом Луцького прикордонного загону від 19.10.2021 вих.№11/11098 ОСОБА_1 повідомлено, що при обрахунку індексації грошового забезпечення за вищевказаний період було застосовано базовий місяць лютий 2015 року, жовтень 2015 року та березень 2018 року.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, так як нарахована йому індексація грошового забезпечення за вищевказаний період здійснювалось неправильно, що призвело до заниження розміру її нарахування та виплати.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що ОСОБА_1 в період з 28.05.2015 по 04.07.2016 був у складі особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та поставлений на всі види забезпечення.

Починаючи з 05.07.2016 по 14.04.2018 ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах Північного регіонального управління (м. Житомир), однак з місцем дислокації н.п. Луцьк, тому саме за цей період отримував грошове забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача вказав, що військова частина НОМЕР_1 є органом державної влади на місцях в системі Державної прикордонної служби України, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.

Основні фонди, обігові кошти Військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, перебувають у сфері управління Адміністрації Державної прикордонної служби України і закріплені за відповідачем на праві повного господарського відання.

Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою, без власного прибутку, розпорядником коштів III класу, тобто кошти використовуються лише за призначенням і в конкретно встановлених рамках, які виділяються з Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Відповідно до додатку 3 Законів України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік», «Про Державний бюджет України на 2016 рік», «Про Державний бюджет України на 2017 рік», «Про Державний бюджет України на 2018 рік», головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ України.

Представник відповідача зазначив, що під час проходження військової служби позивачу виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених Луцькому прикордонному загону коштів, у відповідності до статті 17 Конституції України, статі 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», Інструкції №425 та Інструкції №558.

Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) в цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2016 року на березень 2018 року.

Відтак, з прийняттям Постанови №1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018, посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Представник відповідача вважає твердження позивача, що розмір його окладу за посадою залишався на тому ж рівні, а відповідач неправомірно розрахував індексацію за період з 01.06.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця «лютий та жовтень 2015 року» безпідставними, з огляду на наступне.

По-перше, за період з 01.06.2015 по 30.09.2015 в частині визначення позивачу «базового місяця» для обрахунку індексації грошового забезпечення, було застосовано базовий місяць «лютий 2015 року».

Згідно відомостей Особистих карток грошового забезпечення та заробітної плати позивача за 2015 рік, відбулась зміна постійних складових грошового забезпечення, що підтверджується атестатом з попереднього місця служби (у військовій частині НОМЕР_1 даний документ відсутній, оскільки перебуває у особовій справі позивача). А тому, встановлення базового місяця «лютий 2015 року» - є правомірним.

По-друге, за період з 01.10.2015 по 01.12.2015 в частині визначення позивачу «базового місяця» для обрахунку індексації грошового забезпечення, було застосовано базовий місяць «жовтень 2015 року».

Згідно відомостей Особистих карток грошового забезпечення та заробітної плати позивача за 2015 рік, відбулось збільшення постійних складових грошового забезпечення, а саме позивачу було нараховано у листопаді 2015 року надбавку за оперативну роботу у сумі 56,75 грн. А тому, встановлення базового місяця «жовтень 2015 року» - є правомірним.

По-третє, за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в частині визначення позивачу «базового місяця» для обрахунку індексації грошового забезпечення, було застосовано базовий місяць «жовтень 2015 року».

Згідно відомостей Особистих карток грошового забезпечення та заробітної плати позивача за 2015 рік, відбулось збільшення постійних складових грошового забезпечення, а саме позивачу було нараховано у листопаді 2015 року надбавку за оперативну роботу у сумі 56,75 грн. А тому, встановлення базового місяця «жовтень 2015 року» - є правомірним.

Представник відповідача зазначив, що індексація грошового забезпечення позивачу, згідно вимог рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №140/6163/20, була нарахована та виплачена у червні 2021 року у загальній сумі 3 224,63 грн., що підтверджується довідкою 11/09-1/б/н від 09.02.2022.

Враховуючи викладене, та те, що на час підвищення складових грошового забезпечення позивача («лютий та жовтень 2015 року») діяв Порядок №1078, згідно якого базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то відповідач у зв`язку з підвищенням у позивача грошового забезпечення за рахунок збільшення її постійної складової, обґрунтовано визначив лютий та жовтень 2015 року як базові місяці для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Вважає, що здійснюючи нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 28.02.2018 із застосуванням «лютий та жовтень 2015 року» як базових місяців, відповідач діяв правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства, а відтак підстави для задоволення адміністративного позову у вказаній частині із застосування базового місяця «січень 2008 року» - відсутні.

Крім того, представник відповідача зазначив, що військова частина НОМЕР_1 не згідна із вимогами позивача про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення згідно «базових місяців», які вимагає застосувати позивач, оскільки застосування таких вимог свідчить про втручання в дискреційні повноваження відповідача.

З врахуванням наведеного, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 зупинено провадження у справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 18.05.2015 по 27.05.2016 та з 27.05.2016 по 13.04.2018 в міжрайонному оперативно - розшуковому відділі (з місцем дислокації в н.п. Луцьк) оперативно - розшукового управління Західного (раніше Північного) регіонального управління ДПС України. За період з 18.05.2015 по 13.04.2018 знаходився на всіх видах забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом №274-ос від 16.08.2018 підполковника ОСОБА_1 (П-002054), начальника другого сектору оперативно-розшукового відділу (за місцем дислокації н.п. Гірськ) оперативно-розшукового управління, звільненого з військової служби в запас наказом начальника Північного регіонального управління від 02.08.2018 №221-ос за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.13-14).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі №140/6163/20 визнано протиправною бездіяльність Луцького прикордонного загону ЗРУ ДПС України та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.05.2018. При цьому, під час вирішення спору питання щодо базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення не вирішувалося (а.с.18-21).

05.10.2021 позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із вимогою надати розрахунок нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.05.2018 та визначенням базового місяця, який брався при розрахунку індексації грошового забезпечення (а.с.15).

Листом 6 прикордонного Волинського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.10.2021 вих.№11/11098 ОСОБА_1 повідомлено, що при обрахунку індексації грошового забезпечення за вищевказаний період було застосовано базовий місяць як лютий 2015 року, жовтень 2015 року та березень 2018 року (а.с.16).

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Частинами 1-4 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно з статтею 2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина; індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації визначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

З системного аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, в тому числі в період перебування позивача на службі (зокрема до 01.03.2018), що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача з 01.06.2015 по 28.02.2018 є саме січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

У такому порядку нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовців, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, та наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90 «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України».

Таким чином, з березня 2018 року при виплаті індексації грошового забезпечення базовим місяцем є березень 2018 року. В решті періоду базовий місяць повинен був залишатись незмінним, а саме: січень 2008 року.

Відповідач не надав суду доказів нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.06.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 (справа № 240/4911/18), від 07.08.2019 (справа №825/694/17), від 23.10.2019 (справа №825/1832/17), яку суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд також звертає увагу на правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у п. 23 рішення у справі «Сук проти України» від 10.03.2011, заява №10972/05, де зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, не нарахування відповідачем індексації грошового забезпечення у встановленому розмірі порушує право позивача на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком відповідача.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача протиправно порушені діями в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.06.2015 по 28.02.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дії) суб`єктом владних повноважень, то порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення в період з 01.06.2015 по 28.02.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн., сплачений згідно з квитанціями від 13.12.2021 та від 24.01.2022.

Питання про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 5,60 грн може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця лютий 2015 року та жовтень 2015 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення (із урахуванням попередньо виплачених сум) за період з 01 червня 2015 року по 28 лютого 2018 року (включно), з врахуванням положень пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078, із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук