Справа № 380/14710/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Львівсправа № 380/14710/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛПРОМБУД» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛПРОМБУД» (Позивач/ТОВ «СОЛПРОМБУД») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці (Відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Львівською митницею від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Львівською митницею, від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛПРОМБУД» 2684,00 грн сплаченого судового збору та 6800,00 грн судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що прийняті Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2 та від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2 (далі також спірні/оскаржувані рішення) є протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав.

Задекларована позивачем митна вартість імпортованого товару є належним чином документально підтвердженою, подані позивачем до митного оформлення документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а отже при обранні методу визначення митної вартості позивач обґрунтовано застосував основний метод за ціною договору, а митний орган на момент здійснення митного контролю мав повний перелік документів, що підтверджували заявлену позивачем митну вартість, та мав можливість перевірити її числове значення.

Митний орган не вказав чіткого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, відсутній обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірних рішеннях, а лише навів загальні посилання на те, що у декларанта відсутні належні документи, що підтверджують складові митної вартості, та те, що додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності.

Крім цього, митний орган, використовуючи як джерело інформації для коригування митної вартості митну декларацію № UA209170/2023/16092 від 02 березня 2023 року, не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які були використані як джерела інформації, про числові значення митної вартості цих товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості не вбачається, які саме розбіжності містяться в документах, поданих до митного контролю, що мають вплив на правильність визначення митної вартості, які ознаки підробки наявні у цих документах, і з чого це слідує, які відомості відсутні у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач підсумовує, що під час митного оформлення надав відповідачу всі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість за ціною договору, водночас Львівською митницею в оскаржуваних рішеннях не вказано про існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митних деклараціях, як і не зазначено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом. Таким чином, оскаржувані рішення відповідача не відповідають ні вимогам законності, ні вимогам обґрунтованості, а тому підлягають скасуванню.

У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що за результатами опрацювання поданих позивачем до митного оформлення товаросупровідних документів було встановлено наступне: у гр. 3, 4 СMR «Місце розвантаження/завантаження вантажу» не зазначено конкретну адресу місця розвантаження та завантаження; відповідно до умов п. 3 Контракту оплата за товар здійснення на умовах, викладених в інвойсі. Інвойс містить відмітку «date of tax event: 20.03.2023», проте документи на оплату до митного оформлення не надано; поставка товару здійснювалась на умовах FCA, проте договір на перевезення до митного оформлення не подавався; відповідно до умов п. 5 Контракту до вартості товару повинні включатися вартість пакування, маркування, проте, відомості щодо включення зазначених витрат до вартості товару відсутні у товаросупровідних документах.

Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності, відсутність документів, визначених частиною другою статті 53 МК України (документи на оплату товару, договір перевезення, специфікація, яка містить усі істотні умови щодо поставки товару). Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана. Надані декларантом документи не усувають та не роз`яснюють наявні розбіжності. Таким чином, митницею встановлено розбіжності в поданих декларантом документах, відсутність належних документів, що підтверджують складові митної вартості. Вказане відповідно до частини шостої статті 54 МК України є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю. З декларантом проведено консультації відповідно до вимог статті 57 МК України. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація № UA209170/2023/16092 від 02 березня 2023 року. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводились.

Відповідач зауважує, що витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливості заниження митної вартості. Однак позивач не надав витребуваних документів в повному обсязі, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а інакше таку вартість визначити не було можливості.

Відповідач стверджує, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Відповідач підсумовує, що у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, ненаданням декларантом належних додаткових документів, митним органом цілком обґрунтовано прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до яких митну вартість скориговано на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (ґ) відповідно до положень статті 64 МК України.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, в якій додатково, крім аргументів, наведених у позовній заяві, вказує, що наведений відповідачем у відзиві на позовну заяву перелік документів, які були подані декларантом разом зі спірними митними деклараціями, є неповним та не відповідає обставинам цієї справи та переліку фактично наданих документів митному органу. Довід відповідача про те, що документи на оплату за товар та договір на перевезення до митного оформлення не надавалися, не відповідає дійсності та суперечить наявним у справі доказам. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, також митним органом не наведено обґрунтувань неможливості застосування таких методів.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 30 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

В судовому засіданні, яке відбулося 05 вересня 2023 року, суд заслухав усні пояснення представників позивача та відповідача, дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив у повному обсязі, просив в його задоволенні відмовити.

У цьому ж судовому засіданні суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для справ, розгляд яких здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

30 червня 2022 року між KHAN APARUH AD, Болгарія (Продавець) та ТОВ «СОЛПРОМБУД» (Покупець) укладено контракт № 03/2022, відповідно до пункту 1.1 якого Продавець повинен продати, а Покупець прийняти та оплатити Товар, найменування, асортимент та кількість якого зазначаються у відповідних інвойсах. Ціни на Товар узгоджуються на кожну партію та вказуються в інвойсах (пункт 2.1 контракту № 03/2022).

Відповідно до рахунку-фактури (інвойса) від 15 березня 2023 року № Продавець продав Покупцю за контрактом № 03/2022 Товар плитка керамічна в асортименті та кількості на загальну суму 8419,68 євро.

З метою митного оформлення Товару декларант позивача 24 березня 2023 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UА30U2, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (плитка керамічна для мостіння з коефіцієнтом поглинання води не більше 0,5 мас.% у відповідному асортименті). Розрахована позивачем митна вартість Товару становить 9425,55 євро: 8419,68 євро вартість Товару та 40000,00 грн витрати на транспортування товару до митного кордону України.

Одночасно декларант позивача до митного контролю разом з митною декларацією № 23UА30U2, як підставу для застосування основного методу, а також надалі на письмову вимогу митного органу надав наступні документи: пакувальний лист від 15 березня 2023 року; рахунок-фактуру (інвойс) № від 15 березня 2023 року; автотранспортну накладну А0140221; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № -0188 від 27 грудня 2022 року; банківський платіжний документ, що стосується оплати товару № NJBKLN3H076DW16 від 17 березня 2023 року; рахунок на оплату транспортних послуг № 75 від 15 березня 2023 року; довідку про транспортні витрати від ПП «Євро-Транс-Захід»; прайс-лист; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 23/1/020 від 10 січня 2023 року; додаток до контракту № 1 від 13 лютого 2023 року; контракт № 03/2022 від 30 червня 2022 року; договір про надання брокерських послуг № 27/05-1 від 27 травня 2022 року; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № від 14 вересня 2022 року; декларацію виробника щодо торгових марок; інформацію про товар від 23 березня 2023 року; сертифікат реєстрації від 01 січня 2023 року; сертифікат про відповідність (ISO) від 24 березня 2023 року; цінову інформацію від 24 березня 2023 року; видаткові накладні; копію митної декларації країни відправлення № 23BG004002AA559540 від 15 березня 2023 року.

Також суд встановив, що відповідно до рахунку-фактури (інвойса) від 20 березня 2023 року № Продавець продав Покупцю за контрактом № 03/2022 Товар плитка керамічна в асортименті та кількості на загальну суму 7585,83 євро.

З метою митного оформлення Товару декларант позивача 24 березня 2023 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UА23U5, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (плитка керамічна для мостіння з коефіцієнтом поглинання води не більше 0,5 мас.% у відповідному асортименті). Розрахована позивачем митна вартість Товару становить 1185,08 євро: 1057,54 євро вартість Товару та 5072,00 грн витрати на транспортування товару до митного кордону України.

Одночасно декларант позивача до митного контролю разом з митною декларацією № 23UА23U5, як підставу для застосування основного методу, а також надалі на письмову вимогу митного органу надав наступні документи: пакувальний лист; рахунок-фактуру (інвойс) № від 20 березня 2023 року; автотранспортну накладну А0140482; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № -0188 від 27 грудня 2022 року; рахунок на оплату транспортних послуг № 81 від 21 березня 2023 року; довідку про транспортні витрати від ПП «Євро-Транс-Захід»; прайс-лист; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 23/1/020 від 10 січня 2023 року; контракт № 03/2022 від 30 червня 2022 року; додаток до контракту № 1 від 13 лютого 2023 року; договір про надання брокерських послуг № 27/05-1 від 27 травня 2022 року; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № від 14 вересня 2022 року; декларація виробника щодо торгових марок від 23 березня 2023 року; інформація про товар з мережі інтернет; сертифікат реєстрації від 01 січня 2023 року; сертифікати про відповідність (ISO) від 01 січня 2023 року та від 01 січня 2020 року; видаткові накладні; копію митної декларації країни відправлення № 23BG004002AA559997 від 20 березня 2023 року.

За результатами розгляду митної декларації № 23UА30U2 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2, у графі 33 якого «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», зазначено наступне:

«Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

За результатами встановлено наступне:

- у ЦМР гр. 3 «місце розвантаження», вказано Україна, ТОВ «Солпромбуд», без вказання конкретного місця (адреси розвантаження), гр.23 ЦМР заповнена неналежним чином, відсутній підпис перевізника;

- у інвойсі зазначено, що поставка здійснюється на умовах попередньої оплати, проте документи на оплату до митного оформлення не надано;

- поставка товару здійснювалось, на умовах FСА, проте, договір на перевезення до митного оформлення не подавався;

- відповідно до умов п. 5 Контракту до вартості товару повинні включатися вартість пакування, маркування, проте, відомості щодо включення зазначених витрат до вартості товару відсутні у товаросупровідних документах.

За власним бажанням декларантом надано висновок експерта щодо якісних та вартісних характеристик товару від 10.01.23 (виданий на іншу партію товару); інформацію щодо торгівельних марок, інформацію щодо виробників товару.

Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності, відсутність документів, визначених ч. 2 ст. 53 МКУ (документи на оплату товару, договір перевезення, специфікація, яка містить усі істотні умови щодо поставки товару). Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України Вам необхідно надати наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару № 1:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі неподання документів, зазначених у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, Вам необхідно протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи :

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 254 Митного кодексу України Вам необхідно надати переклад документів, поданих до митного оформлення.

На вимогу декларантом було надано:

- банківській свіфт (в розділі: призначення платежу міститься загальне посилання на контракт);

-довідка щодо транспортних витрат;

-цінова інформація мережі інтернет;

-видаткові накладні:

-прайс-лист;

Надані документи не усувають та не роз`яснюють наявні розбіжності.

Таким чином, митницею встановлено розбіжності в поданих документах, відсутність належних документів, що підтверджують складові митної вартості. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності. Це є відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VІ розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA 209170/2023/16092 від 02.03.23, 0,6789 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

За результатами розгляду митної декларації № 23UА23U5 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2, у графі 33 якого «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», зазначено наступне:

«Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

За результатами встановлено наступне:

- у гр. 3, 4 ЦМР «місце розвантаження/завантаження вантажу» не зазначено конкретну адресу місця.

- відповідно до умов контракту п. 3 оплата за товар здійснюється на умовах, викладених у інвойсі. Інвойс містить відмітку «date of tax event: 20.03.2023», проте документи на оплату до митного оформлення не надано;

- поставка товару здійснювалось, на умовах FСА, проте, договір на перевезення до митного оформлення не подавався;

- відповідно до умов п. 5 Контракту до вартості товару повинні включатися вартість пакування, маркування, проте, відомості щодо включення зазначених витрат до вартості товару відсутні у товаросупровідних документах.

За власним бажанням декларантом надано висновок експерта щодо якісних та вартісних характеристик товару № 23/1/020 від 10.01.23 (виданий на іншу партію товару); інформацію щодо торгівельних марок, інформацію щодо виробників товару; копію експортної мд країни відправлення.

Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності, відсутність документів, визначених ч. 2 ст. 53 МКУ (документи на оплату товару, договір перевезення, специфікація, яка містить усі істотні умови щодо поставки товару). Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

14) переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом було надано:

- банківській свіфт (в розділі: призначення платежу міститься загальне посилання на контракт);

-довідка щодо транспортних витрат;

-цінова інформація мережі інтернет;

-видаткові накладні:

-прайс-лист (виданий на умовах, інших ніж відбувається поставка EXW ISPERIH, постачається товар на умовах FSA ISPERIH, проте рівень цін збігається з інвойсом).

Надані документи не усувають та не роз`яснюють наявні розбіжності.

Таким чином, митницею встановлено розбіжності в поданих документах, відсутність належних документів, що підтверджують складові митної вартості. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності. Це є відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VІ розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA 209170/2023/16092 від 02.03.23, 0,6789 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, уважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність прийнятих Львівською митницею рішень про коригування митної вартості товарів від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2 та від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 містить норми відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частини четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною восьмою статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною першою статті 64 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Частиною другою статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як зазначено в частині четвертій статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів» (постанова від 18 грудня 2018 року у справі № 821/110/18);

- «… витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […]. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації» (постанова від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17);

- «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом» (постанова від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15);

- «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів» (постанова від 05 березня 2019 року у справі № 815/143/174);

- «… в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства» (постанова від 21 грудня 2018 року у справі № 815/1670/17). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів щодо правомірності рішення про коригування митної вартості товарів в частині обґрунтування сумніву в заявленій декларантом митній вартості, суд виходить з наступного.

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;

- МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього кодексу;

- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- МК України визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, які свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Поряд з цим єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість імпортованого товару за ціною договору, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 15 березня 2023 року № (розрахована позивачем митна вартість Товару становить 9425,55 євро: 8419,68 євро вартість Товару та 40000,00 грн витрати на транспортування товару до митного кордону України) та в рахунку-фактурі (інвойсі) від 20 березня 2023 року № (розрахована позивачем митна вартість Товару становить 1185,08 євро: 1057,54 євро вартість Товару та 5072,00 грн витрати на транспортування товару до митного кордону України).

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару декларант позивача надав митному органу разом з митними деклараціями, а надалі на письмову вимогу митного органу документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, а саме:

- щодо митної декларації № 23UА30U2: пакувальний лист від 15 березня 2023 року; рахунок-фактуру (інвойс) № від 15 березня 2023 року; автотранспортну накладну А0140221; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № -0188 від 27 грудня 2022 року; банківський платіжний документ, що стосується оплати товару № NJBKLN3H076DW16 від 17 березня 2023 року; рахунок на оплату транспортних послуг № 75 від 15 березня 2023 року; довідку про транспортні витрати від ПП «Євро-Транс-Захід»; прайс-лист; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 23/1/020 від 10 січня 2023 року; додаток до контракту № 1 від 13 лютого 2023 року; контракт № 03/2022 від 30 червня 2022 року; договір про надання брокерських послуг № 27/05-1 від 27 травня 2022 року; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № від 14 вересня 2022 року; декларацію виробника щодо торгових марок; інформацію про товар від 23 березня 2023 року; сертифікат реєстрації від 01 січня 2023 року; сертифікат про відповідність (ISO) від 24 березня 2023 року; цінову інформацію від 24 березня 2023 року; видаткові накладні; копію митної декларації країни відправлення № 23BG004002AA559540 від 15 березня 2023 року;

- щодо митної декларації № 23UА23U5: пакувальний лист; рахунок-фактуру (інвойс) № від 20 березня 2023 року; автотранспортну накладну А0140482; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № -0188 від 27 грудня 2022 року; рахунок на оплату транспортних послуг № 81 від 21 березня 2023 року; довідку про транспортні витрати від ПП «Євро-Транс-Захід»; прайс-лист; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, № 23/1/020 від 10 січня 2023 року; контракт № 03/2022 від 30 червня 2022 року; додаток до контракту № 1 від 13 лютого 2023 року; договір про надання брокерських послуг № 27/05-1 від 27 травня 2022 року; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № від 14 вересня 2022 року; декларація виробника щодо торгових марок від 23 березня 2023 року; інформація про товар з мережі інтернет; сертифікат реєстрації від 01 січня 2023 року; сертифікати про відповідність (ISO) від 01 січня 2023 року та від 01 січня 2020 року; видаткові накладні; копію митної декларації країни відправлення № 23BG004002AA559997 від 20 березня 2023 року.

З наведеного суд висновує, що при митному оформленні товару позивач надав митному органу наявні у нього документи, що визначені частиною 2 статті 53 МК України, та перелічені судом вище.

Проте в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості митний орган вказав, що у поданих документах виявлено розбіжності, відсутність документів, визначених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують складові митної вартості (документи на оплату товару, договір перевезення, специфікація, яка містить усі істотні умови щодо поставки товару), а у додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності, що відповідно до вимог частини 6 статті 54 Митного кодексу України є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю.

Надаючи правову оцінку аргументам митного органу у цій частині, суд виходить з наступного.

Із приводу аргументу митного органу (зазначений у рішенні від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2) «…у ЦМР гр. 3 «місце розвантаження» вказано Україна, ТОВ «Солпромбуд», без вказання конкретного місця (адреси розвантаження), гр.23 ЦМР заповнена неналежним чином, відсутній підпис перевізника…» суд зазначає таке.

Так, дійсно у графі 3 СМR А № 01402221 вказано «SOLPROMBUD LTD UKRAINE». У графі 23 цієї ж СМR проставлено печатку перевізника.

Водночас суд погоджується із аргументом позивача про те, що за вимогами частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, а відтак інформація щодо місця розвантаження вантажу, відсутності підпису перевізника у СМR не впливає на підтвердження митної вартості, заявленої декларантом. Крім того, документи, що підтверджують вартість транспортування товару до митного кордону України, надавались позивачем, відповідно до яких вартість транспортних витрат складає 40000,00 грн (довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг № 75 від 15 березня 2023 року, рахунок-фактура (інвойс) № від 15 березня 2023 року). Інформація у вказаних документах щодо маси товару, транспортних засобів, що здійснювали перевезення, реквізити рахунку-фактури (інвойса) № від 15 березня 2023 року співпадає з інформацією вказаній у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR А № 0140221.Тому вказаний висновок відповідача суд визнає безпідставним та відхиляє.

Із приводу аргументу митного органу (зазначений у рішенні від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2) «…у інвойсі зазначено, що поставка здійснюється на умовах попередньої оплати, проте документи на оплату до митного оформлення не надано …» суд зазначає таке.

Декларант позивача надав митному органу банківський свіфт № NJBKLN3H076DW16 від 17 березня 2023 року, що підтверджується інформацією, вказаною у графі 44 доповнення № 1 до митної декларації № 23UA30U2 та в картці відмови до цієї декларації. Проте митний орган зазначає, що банківський свіфт, наданий декларантом, в розділі призначення платежу містить загальне посилання на контракт. Однак суд зауважує, що поза увагою митного органу залишилось те, що вказаний банківський документ містить посилання на номер та дату контракту № 03/2022, банківські реквізити продавця та сума коштів збігається з вартістю товару, вказаною в рахунку-фактурі (інвойсі) № від 15 березня 2023 року (8419,68 євро). Тому суд погоджується з доводами позивача про те, що зазначений банківський свіфт повною мірою ідентифікує господарську операцію з поставки Товару та дозволяє визначити митну вартість поставленого Товару без жодних числових розбіжностей.

Із приводу аргументу митного органу (зазначений у рішенні від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2) «…у гр. 3, 4 ЦМР «місце розвантаження/завантаження вантажу» не зазначено конкретну адресу місця …» суд повторює, що за вимогами частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, а відтак інформація щодо місця завантаження/розвантаження вантажу у СМR не впливає на підтвердження митної вартості, заявленої декларантом. Крім цього, позивач пояснює, що документи, що підтверджують вартість транспортування товару до митного кордону України, надавались ним, відповідно до яких вартість транспортних витрат складає 40000,00 грн (довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг № 81 від 21 березня 2023 року). Вартість транспортування розрахована пропорційно до ваги перевезення та складає 5072,00 грн. (40000,00 грн х 2802,149 кг./22100,808 кг) вартості перевезення плитки керамічної в асортименті, зазначеному у відповідній митній декларації та рахунку-фактурі (інвойсі). Вказаних доводів позивача відповідач не спростував.

Із приводу аргументу митного органу (зазначений у рішенні від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2) «…відповідно до умов контракту п. 3 оплата за товар здійснюється на умовах, викладених у інвойсі. Інвойс містить відмітку «date of tax event: 20.03.2023», проте документи на оплату до митного оформлення не надано…» суд зазначає таке.

Відповідно до здійсненого позивачем офіційного перекладу рахунку-фактури (інвойса) від 20 березня 2023 року № з англійської та болгарської мов на українську мову «date of tax event: 20.03.2023» перекладається як «дата події оподаткування: 20.03.2023», яка не має жодного відношення до числового значення заявленої митної вартості імпортованого товару. Тому вказаний висновок відповідача суд визнає безпідставним та відхиляє.

Із приводу аргументу митного органу (зазначений в обох оскаржуваних рішеннях) «…поставка товару здійснювалось, на умовах FСА, проте, договір на перевезення до митного оформлення не подавався…» суд зазначає, що позивач до митного оформлення імпортованого Товару додав такі документи: договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № від 14 вересня 2022 року; рахунок на оплату транспортних послуг № 75 від 15 березня 2023 року; рахунок на оплату транспортних послуг № 81 від 21 березня 2023 року; довідки про транспортні витрати від ПП «Євро-Транс-Захід». Зазначена обставина підтверджується інформацією, вказаною митних деклараціях, поданих позивачем до оформлення, та картках відмови у їх прийнятті, а відтак зазначений висновок митного органу не відповідає фактичним обставинами справи.

Із приводу аргументу митного органу (зазначений в обох оскаржуваних рішеннях) «…відповідно до умов п. 5 Контракту до вартості товару повинні включатися вартість пакування, маркування, проте, відомості щодо включення зазначених витрат до вартості товару відсутні у товаросупровідних документах…» суд зазначає, що у пункті 5 контракту № 03/2022 відсутні умови щодо включення вартості пакування, маркування до вартості товару. Тому вказаний висновок відповідача суд визнає безпідставним та відхиляє.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд уважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості, та давали відповідачу підстави для прийняття рішень щодо визнання заявленої митної вартості такого товару.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості імпортованого товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує таке.

Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митним органом посиланням на митну декларацію № UA 209170/2023/16092 від 02 березня 2023 року, відповідно до якої митна вартість такого товару становить 0,6789 дол. США за кг.

Аналізуючи митну декларацію № UA 209170/2023/16092 від 02 березня 2023 року, яку використав митний орган для коригування митної вартості товару, суд звертає увагу на те, що в такій вартість товару визначалася за резервним, шостим методом, а не за ціною договору, як було визначено позивачем, крім цього, відповідачем не доведено ідентичності умов поставки та імпортованого товару за такою митною декларацією.

При цьому відповідач не пояснив: чому як джерело інформації ним обрано саме цю митну декларацію; чому не обрано митні декларації, у яких здійснювалося митне оформлення за ціною договору (зокрема, чи були оформлені митницями України інші митниці декларації з таким кодом товару згідно УКТЗЕД та описом товару).

Суд враховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскарженого рішення.

Таким чином суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо.

Суд звертає увагу на те, що зазначення в рішеннях про коригування митної вартості лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, прямо суперечать вищезазначеним положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи та викладених правових положень, суд доходить висновку, що відповідачем не дотримано наведених приписів частини 2 статті 2 КАС України, а тому прийняті Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2 та від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини 1, пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз (пункт третій частини третьої статті 132 КАС України).

Відповідно до правил абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ураховуючи задоволення позову судом у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути 2684,00 грн сплаченого судового збору.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 6800,00 грн, суд ураховує таке.

Згідно з частинами п`ятою-восьмою статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд встановив, що з метою доведення своєї правової позиції у справі позивач організував здійснення перекладу з болгарської та англійської мов на українську мову чотирьох документів, а саме: митної декларації № 23BG004002AA559540 від 15 березня 2023 року; митної декларації № 23BG004002AA559997 від 20 березня 2023 року; рахунку-фактури (інвойса) № від 15 березня 2023 року; рахунку-фактури (інвойса) № від 20 березня 2023 року.

На виконання вимог частини п`ятої статті 137 КАС України позивач до суду надав наступні документи, які підтверджують розмір витрат на залучення перекладача:

- рахунок-фактуру № 29 від 14 червня 2023 року, згідно з яким перекладач надав позивачу послуги перекладу з болгарської та англійської мов на українську мову чотирьох документів, а саме: митної декларації № 23BG004002AA559540 від 15 березня 2023 року; митної декларації № 23BG004002AA559997 від 20 березня 2023 року; рахунку-фактури № від 15 березня 2023 року; рахунку-фактури № від 20 березня 2023 року. Вартість послуг становить 6800,00 грн;

- акт № 29 від 15 червня 2023 року здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого Виконавець надав позивачу послуги перекладу документів згідно з рахунком-фактурою № 29 від 14 червня 2023 року;

- платіжну інструкцію № 203 від 15 червня 2023 року про оплату послуг перекладу документів згідно з рахунком-фактурою № 29 від 14 червня 2023 року у сумі 6800,00 грн.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як уже зазначено судом вище, переклад документів замовлений позивачем та наданий до суду з метою доведення своєї позиції у справі, тобто понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Суд зауважує, що жодних клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на оплату послуг перекладача, заявлених позивачем до стягнення, чи зауваження про неспівмірність таких витрат із складністю відповідних послуг, їх обсягом та часом, витраченим на їх надання, до суду не надходило.

Таким чином, ураховуючи надані позивачем докази реального понесення ним витрат на залучення перекладача, відсутність будь-яких заперечень щодо їх співмірності, вимоги у частині стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці у розмірі 6800,00 грн, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛПРОМБУД» (вул. Смерекова, 8, с. Солонка, Пустомитівський район, Львівська область, 81131) до Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 24 березня 2023 року № UA209000/2023/400015/2 та від 29 березня 2023 року № UA209000/2023/400021/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛПРОМБУД» (вул. Смерекова, 8, с. Солонка, Пустомитівський район, Львівська область, 81131, ) 2684,00 грн сплаченого судового збору та судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 6800,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2023 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна