Справа № 300/3797/23
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. справа № 300/3797/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення від 12.06.2023 № 54, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 11.06.1982 до 31.12.1998 та призначити пенсію за віком з 24.05.2023.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків, які позивач у строк вставлений судом усунув.

03.07.2023 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Позивач позовні вимоги щодо предмету спору обґрунтовує тим, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи, підтверджений трудовою книжкою НОМЕР_1 період його роботи з 11.06.1982 до 31.12.1998 та оскаржуваним рішенням № 54 від 12.06.2023 відмовив в призначенні пенсії за віком. У зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 11.06.1982 до 31.12.1998 та призначити пенсію за віком з 24.05.2023.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, направив суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні норми права та твердження. Просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що трудова книжка позивача на титульній сторінці завірена печаткою для довідок. На підтвердження позивач надав довіку від 05.06.2023 № 01.7-01/574, однак прізвище зазначено в довідці Драгомирецький, а згідно паспорта прізвище позивача ОСОБА_2 .

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалося.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.06.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача після її реєстрації, за принципом екстериторіальності, передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії за № 54 від 12.06.2023 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що на момент звернення позивача за призначенням пенсії його стаж становив 25 років 5 місяців 14 днів. Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховано: період роботи відображені в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці печатка для довідок, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях; періоди роботи згідно довідки № 01.7-01/574 від 05.06.2023, оскільки прізвище, зазначене в довідці не відповідає паспортним даним заявника.

Згідно з розрахунком органу Пенсійного фонду стажу заявника ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 11.06.1982 до 31.12.1998.

Позивач, вважаючи оскаржуване рішення та викладені у ньому висновки протиправними, звернувся до суду з даним адміністративними позовом.

Згідно з частиною 2 статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як встановив суд, підставою для прийняття оскаржуваного рішення та не зарахування до страхового стажу позивача періоди його трудової діяльності з 11.06.1982 до 31.12.1998 слугували висновки органу Пенсійного фонду про те, що на титульній сторінці трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 відображений відтиск печатки для довідок, а у довідці № 01.7-01/574 від 05.06.2023 прізвище позивача не відповідає його паспортним даним.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого враховують суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки позивача, що містять відомості про його роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для відмови у зарахуванні періодів трудової діяльності до стажу роботи.

Щодо невідповідності прізвища позивача у довідці № 01.7-01/574 від 05.06.2023 паспортним даним позивача, то суд вважає, що не вірне зазначення прізвища у довідці є опискою, допущеною при її видачі Архівним відділом Калуської міської ради, тому не може бути підставою для органу Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд встановив що відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , як основного документу, що підтверджує стаж роботи, підтверджено трудовий стаж позивача з 11.06.1982 до 31.12.1998, і у суду не виникає сумнів щодо наявності у позивача такого трудового стажу, а також щодо записів про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

Як наслідок, суд приходить до висновку що період роботи позивача з 11.06.1982 до 31.12.1998 підлягає зарахуванню територіальним органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Враховуючи, що період роботи позивача з 11.06.1982 до 31.12.1998, що становить 16 років 6 місяців 21 день, підлягає зарахуванню до страхового та ту обставину, що відповідач самостійно визначив стаж позивача 25 років 5 місяців 14 днів, то на момент звернення позивача за призначенням пенсії у нього був необхідний страховий стаж роботи більше 30-ти років.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за № 54 від 12.06.2023 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають скасуванню.

Вирішуючи вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З правового аналізу зазначених норм суд зазначає, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Відповідно до пункт 1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (пункт 4.1 Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункту 4.2 Порядку №22-1).

Згідно з пунктом 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України як до органу, що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб - через сервісний центр. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує електронну пенсійну справу. Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Як встановив суд, позивач звернувся із заяву за призначенням пенсії до Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр, м. Калуш) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Після реєстрації заяви, за принципом екстериторіальності визначено відповідний структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Як наслідок, в даних правовідносинах, з врахуванням пунктів 1.1, 4.2, 4.10 Порядку № 22-1, територіальним органом, що призначає пенсію є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тому належним відповідачем у вимогах зобов`язального характеру є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як орган, що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.

При цьому, відповідно пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач із заявою за призначенням пенсії за віком до структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернувся 05.06.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку, то призначення та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід проводити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 24.05.2023.

За таких обставин, вирішуючи вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що застосовуючи механізм захисту порушеного права та його ефективного відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною 2 статті 9, частинами 2, 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з врахуванням змісту заявлених вимог в цій частині, та з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати спірні періоди роботи позивача з 11.06.1982 до 31.12.1998 до страхового стажу та призначити з 24.05.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням вище зазначених висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений позивачем адміністративний позов є обґрунтованим, а позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на судового збору в розмірі 1 073, 60 гривень згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 20.06.2023 та витрати в розмірі 6 000 гривень на сплату витрат, пов`язаних з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) згідно копії ордеру на надання правової допомоги серії ВС № 1212075, договору про надання правничої (правової) допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023, акту приймання-передачі наданих послуг до вказаного договору.

Розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачу в солідарному порядку сплачений судовий збір в розмірі 1 073, 60 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (індекс 40009, вулиця Берестовська, будинок 1, місто Суми, Сумська область, ) за № 54 від 12.06.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) періоди роботи з 11.06.1982 до 31.12.1998 та призначити з 24.05.2023 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (індекс 40009, вулиця Берестовська, будинок 1, місто Суми, Сумська область, ) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.