Справа № 461/7706/23
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/7706/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Штогрин В.-Н.Л.

з участю:

представника позивача Назарка А.Р.

представника відповідача Лубоцького Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0818/20900/23 від 29.08.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України. Свої вимоги мотивує наступним. 01.07.2023 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0818/20900/23 за ознаками порушення митних правил, передбачених частиною 2 статті 471 Митного кодексу України. 04.09.2023 року на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова у справі про порушення митних правих № 0818/20900/23 від 29.08.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягне вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 1 250 097,84 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці в сумі 1 189,04 грн., а тимчасово вилучений товар згідно з протоколом про порушення митних правил №0818/20900/23 від 01.07.2023 року, постановлено повернути ОСОБА_1 . В основу визначення розміру штрафу відповідачем покладено висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 20.07.2023 року № -0577, відповідно до якого загальна вартість товарів тимчасово вилучених протоколом про порушення митних правил №0818/20900/23 становить 4166992,80 грн. Згідно з витягом з ЄДРПОУ видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз. Позивач вказує, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом, уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю та неуповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил. Тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2023 р. у справі відкрито провадження.

21.09.2023 р. на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Оскільки висновок від 20.07.2023 року № -0577 складений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом. Львівською митницею правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості товарів.

17.10.2023 р. на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла відповідь на відзив, відповідної до якої представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності способу визначення вартості товару.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив задовольнити позов позов, скасувати постанову про порушення митних правил та закрити провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2023 року близько 05 години 40 хвилин громадянин України ОСОБА_1 на автобусі марки «Van Hool», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Щецін-Херсон» прямував з Польщі в Україну в якості водія, через митний пост "Краковець", Львівської митниці, по смузі руху «червоний коридор».

Нормами ч. 1 ст. 374 МК України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1 000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/ або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до ст. 197 МК України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 6 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи визначені цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 264 МК України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до норм ч.ч. 1, 2, 4 ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Судом встановлено, що для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій зазначив, що нічого не переміщує через митний кордон України.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «524», під час проведення митного огляду, в багажному відділенні серед багажу пасажирів даного транспортного засобу без ознак приховування виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: 1. MacBook Air IM «APPLE» різними параметрами в новій упаковці виробника 45 шт.; 2. MacBook Air Pro TM «APPLE» з різними параметрами в новій упаковці виробника - 5 шт.; 3. iPad Air TM «APPLE» з різними параметрами в новій упаковці виробника - 61 шт.

Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, чим порушив вимоги ст. 257 Митного кодексу України.

Достовірність відомостей, вказаних у цій декларації, позивач засвідчив своїм підписом.

Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатись, на підставі чого вищевказані незадекларовані товари, були тимчасово вилучені протоколом про порушення митних правил та передані на склад Львівської митниці.

Посилання представника позивача на відсутність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, незадекларовані в митній декларації товари було тимчасово вилучено протоколом про порушення митних правил № 0818/20900/23 від 01.07.2023; у пред`явленій позивачем до митного контролю митній декларації відсутня інформація щодо товарів, тимчасово вилучених протоколом про порушення митних правил № 0818/20900/23; інших документів, які стосуються кількості і вартості тимчасово вилучених товарів, до митного контролю позивачем не подавалися.

Вбачаючи в діях позивача наявність ознак порушення митних правил, стосовно нього правомірно 01.07.2023 р. було складено протокол про порушення митних правил № 0818/20900/23.

Відповідно до норм ч.ч. 2, 3 ст. 357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 515 МК України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно норм ст. 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Оскільки позивач під час складання протоколу про порушення митних правил № 0818/20900/23 не надав митному органу документів, які б підтверджували вартість виявлених у нього незадекларованих предметів, митницею, у відповідності до норм ст.ст. 515, 516 МК України, було призначено і проведено їх товарознавчу експертизу. Проведення вказаної експертизи було доручено експертам СЛЕД Держмитслужби.

Згідно з висновком експерта СЛЕД Держмитслужби від 20.07.2023 року № -0577 загальна вартість товарів, тимчасово вилучених протоколом про порушення митних правил №0818/20900/23, становить 4166992,80 грн.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Доводи представника позивача щодо того, що вартість товарів, переміщуваних ОСОБА_1 , повинна визначатися на підставі інвойсу від 14.06.2023 року № 29970, є необґрунтованими. Наданий позивачем документ не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, оскільки не містить підписів продавця, не перекладений українською мовою. Вказаний інвойс не був долучений до матеріалів справи в ході складання протоколу. Відповідно до інформації, зазначеної у інвойсі, документ видано ОСОБА_1 15.06.2023 р. Хоча з наданих пояснень ОСОБА_1 під час складання протоколу 01.07.2023 останнім було зазначено, що вилучені предмети йому надав для переміщення гр. Республіки Польща. Такі предмети ним взяті до переміщенні на заправці в м. Краків 30.06.2023. Окрім цього, інвойс не може бути доказом оплати за товар, так як у матеріалах справи відсутній фіскальний чек, який є фінансовим документом суворої звітності, і який міг би засвідчити реальність придбання товарів.

Таким чином, висновок від від 13.04.2023 № -0220 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом у справі про порушення митних правил.

Посилання представника позивача на відсутність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Вбачаючи в діях позивача наявність ознак порушення митних правил, вважаю, що стосовно нього правомірно 01.07.2023 року було складено протокол про порушення митних правил № 0818/20900/23 та 29.08.2023 року постановою № 0818/20900/23 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу.

Позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження своєї невинуватості у зафіксованому в протоколі про порушення митних правил № 0818/20900/23 правопорушенні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова Львівської митниці від 29.08.2023 р. у справі про порушення митних правил № 0818/20900/23, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України, є законною, ухваленою повноважною особою в межах санкції даної статті.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 є наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Згідно з ст. 139 КАС України, судові витрати належить залишити за позивачем.

Керуючись ч. 3 ст.243 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.10.2023 року.

Суддя В.Є. Радченко