Справа № 320/3510/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

20 жовтня 2023 року справа № 320/3510/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

08.02.2022 до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області (далі відповідач та/або контролюючий орган, ГУ ДПС у Київській області) та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо винесення податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-446411-54 від 13.11.2020;

- скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у Київській області №Ф-446411-54 від 13.11.2020 про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоїмки в сумі 35588,74 грн. по сплаті єдиного внеску.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

19.07.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом з цим, у відзиві на позовну заяву представник контролюючого органу стверджує, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним адміністративним позовом та вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду в порядку статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, скасування вимоги залишено без руху та встановлено позивачеві п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням доказів на підтвердження обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно реалізувати право на звернення до суду у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

08.09.2023 на адресу суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 14.07.2023 надійшла заява від 18.07.2023 про поновлення строку для звернення до суду.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд зазначив, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ направлена ГУ ДПС у Київській області на податкову адресу позивача, тобто, в розумінні положень пункту 42.2, 42.3 статті 42 ПК України вважається належним чином врученою 11.02.2021.

У той же час, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 08.02.2022, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, в якому надійшла дана позовна заява до Київського окружного адміністративного суду, тобто поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що під час підготовки позовної заяви через представника позивачка звернулась до ГУ ДПС у Київській області із запитом щодо підстав винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки), її дата, номер та зміст, у відповідь на який відповідач надав відповідь (№3681/6/10-36-13-09 від 27.01.2022) щодо правомірності винесення вимоги №Ф-446411-54 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 35588,74 грн. від 13.11.2020 з наданням відповідних документів, що підтверджують, що позивач їх не отримувала. Разом із відповіддю позивач вперше ознайомилась з текстом (змістом) вимоги №Ф-446411-54 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 35588,74 грн. від 13.11.2020, її датою. Надалі, в лютому місяці 2022 в межах адміністративного процесуального законодавства, вона оскаржила податкову вимогу до адміністративного суду.

Суд зауважує, що стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Стаття 13 Конвенції гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, який відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (рішення ЄСПЛ від 27 червня 2000 року у справі «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey), рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03), рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06)).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99); рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13)); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95).

Зі змісту положень КАС України вбачається, що у ньому не визначено граничні межі, у яких адміністративні суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення до суду або строку на подання апеляційної чи касаційної скарг за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 299 та частиною п`ятою статті 333 КАС України. Не містить КАС України й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.

Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Дослідивши матеріали позовної заяви, а також оцінивши надані позивачем докази в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку про те, що вказані у клопотанні обставини свідчать про поважність причин пропуску позивачем процесуального строку та наявність підстав для його поновлення, оскільки зазначені обставини є невідворотними та такими, що об`єктивно унеможливлювали своєчасну реалізацію учасника процесу на відновлення свого порушеного права шляхом звернення з даною позовною заявою.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги викладені позивачем у заяві обставини та долучені до неї докази, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважних причин, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити подану заяву та поновити позивачу відповідний пропущений строк.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи.

Визнавши подані матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, керуючись статтями 171, 243, 248, 259-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

2. Продовжити розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

3. Витребувати докази від позивача:

- належну копію відповіді (листа) відповідача, наданої у відповідь на адвокатський запит №3681/6/10-36-13-09 від 27.01.2022) щодо правомірності винесення вимоги №Ф-446411-54 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 35588,74 грн. від 13.11.2020 із доказами її отримання (в наданій копії відповіді неможливо прочитати її реквізити);

від відповідача:

- належну копію відповіді (листа) відповідача, наданої у відповідь на адвокатський запит №3681/6/10-36-13-09 від 27.01.2022) щодо правомірності винесення вимоги №Ф-446411-54 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 35588,74 грн. від 13.11.2020 із доказами її направлення та вручення позивачу (його представнику).

4. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) сторонам (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.