Справа № 760/9639/23
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/918/23
В справі № 760/9639/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, командира роти Управління патрульної поліції м. Києва Кащука А.О., третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову серії ЕАС № 6843585 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Посилається в позові на те, що 16 квітня 2023 року відносно неї була винесена постанова за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з номерним знаком, який не відповідає вимогам ДСТУ, а саме в вигляді самоклейкої стрічки, що є порушенням п.2.9 ПДР- керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Зазначає, що диспозицією ст.121-3 передбачено відповідальність за порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів.

Вважає, що ст.121-3 КУпАП має загальний зміст, тобто нормою, яка відсилає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів.

Відповідальність за даною статтею наступає в разі вчинення особою порушення існуючих ПДР та стандартів.

В той же час, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на те, які саме вимоги та стандарти порушено, а посилання на абревіатуру ДСТУ не визначає конкретний нормативний акт та стандарт.

В свою чергу, єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Стаття 21-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Підставою для зупинки транспортного засобу під її керуванням було те, що нібито номерний знак НОМЕР_1 попереду прикріплений в інший спосіб, ніж позаду автомобіля.

Посилання інспектора на порушення вимог ДСТУ є безпідставним, оскільки на момент зупинки автомобіля діяв наказ МВС України № 166 від 02 березня 2021 року «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів», яким визначено Загальні технічні вимоги до знаків, а також Методи контролювання знаків.

Вона заявляла клопотання про виклик спеціаліста для встановлення невідповідності номерного знаку, однак їй у цьому було відмовлено.

Відповідно до розділу VII «Методики контролювання знаків» контроль параметрів та розмірів знаків здійснюється відповідно до цих Вимог.

Контроль за знаками здійснюється шляхом їх огляду, перевіркою розмірів та випробуваннями.

Таким чином, даним нормативним актом чітко регламентовано процедуру контролю та встановлення невідповідності номерним знакам.

При винесенні постанови жодного переліку інспектор не застосував, однак при зупинці посилався на стандарт, яким врегульовано склад матеріалів номерного знаку.

Звернула увагу на те, що під час зупинки транспортного засобу діяли два нормативних акти щодо порядку застосування дорожніх знаків - ДСТУ 4278:2004 « Знаки номерні транспортних засобів» та наказ МВС України №166 від 02 березня 2021 року.

З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2018 року в справі № 812/292/18 зазначає, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, зажди трактуються на користь особи.

Пунктом 2 розділу VII «Правила застосування номерних знаків» № 166 від 02 березня 2021 року визначено, що знаки на транспортних засобах треба встановлювати тільки в передбачених за конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу.

До транспортного засобу TESLA MODEL 3 застосовуються знаки 1-1-2, оскільки вказаний вид транспортного засобу відноситься до типів автомобілів, які приводяться в рух електричним двигуном і не мають двигуна внутрішнього згоряння.

Крім того, передньою конструкцією автомобіля не визначено спеціального кріплення для номерного знаку, у зв`язку з чим спосіб кріплення попереду відрізняється від заднього.

Однак вважає, що це не створює наявність адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

З урахуванням цього вважає винесену щодо неї постанову незаконною і просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 02 травня 2023 року і відповідно до ст.31 КАС України визначено склад суду. Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України відповідачам був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, третій особі - пояснень на позов.

26 травня 2023 року надійшов відзив відповідача - Департаменту патрульної поліції, яким останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що згідно Віденської конвенції про дорожній рух номерні знаки автомобілів представляють металеві або пластикові пластини, прикріплені до транспортного засобу або причепа для її ідентифікації та приналежності.

Екіпажем у складі рубін 151, який здійснював охорону громадського порядку по пр. Глушкова, 40А, було виявлено транспортний засіб TESLA MODEL 3, номерний знак НОМЕР_1 , котрий рухався з переднім номерним знаком у вигляді самоклейкої стрічки.

Після зупинки транспортного засобу водій був повідомлений про те, що відповідно до п.2.9(в) ПДР заборонено керувати ТЗ з державним номерним знаком, який не відповідає вимогам стандартів.

Номерний знак на автомобілі під керуванням позивачки був наклеєний самоклейкою стрічкою у вигляді номерного знаку, тобто номерний знак не був закріплений.

Відповідно до п.2.9 ПДР (в) водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Загальні вимоги та правила застосування номерних знаків на транспортних засобах встановлюється ДСТУ 4278:2019» Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги, Правила застосування».

Крім того, в графі 6 таблиці 2 ДСТУ приведені параметри номерних знаків, а в п.4.1. розділу 1 ДСТУ зазначено, що кількість знаків на транспортних засобах має бути два.

Як вбачається з відеозапису на 01 хв.42 сек. на транспортному засобі встановлено один номерний знак, який відповідає вимогам стандартів, а саме на задній частині ТЗ, що також є порушенням ДСТУ 4278:2019.

Відповідно до п.4.2 ДСТУ знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником.

Наказом МВС України № 166 від 02 березня 2021 року « Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів» літери, цифри та ребро жорсткості на знаках мають бути рельєфні ( опуклі з лицьового боку) з висотою рельєфу не менше ніж 1 мм.

Відеозаписом ( 15хв.20 сек.) зафіксовано передню частину транспортного засобу, на якому вбачається, що на передньому бампері транспортного засобу наклеєно самоклейку стрічку із символом номерного знаку, що співпадає з даними номерного знаку, вказаними в реєстраційному документі.

Враховуючи вказані обставини, вважає винесену постанову законною та просить у позові відмовити.

Інший відповідач та третя особа своїм правом не скористалися, відзив та пояснення на позов не подали.

02 серпня 2023 року відповідно до розпорядження керівника апарату суду 18 липня 2023 року був проведений повторний автоматизований розподіл справи.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16 квітня 2023 року командиром роти Управління патрульної поліції м. Києва Кащуком А.М. відносно позивачки була винесена постанова за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з номерним знаком, який не відповідає вимогам ДСТУ, а саме в вигляді самоклейкої стрічки, що є порушенням п.2.9 ПДР- керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, та застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 1 190. 00 гр.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 (в) Правил дорожнього руху водієві забороняється, в тому числі, керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Диспозиція ч.1 ст.121-3 КУпАП України передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

На момент виникнення спору між сторонами питання розміщення номерних знаків на транспортних засобах, їх кількість та характеристики регулювалися ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування» та наказом Міністерства внутрішніх справ України № 166 від 02 березня 2021 року «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів».

ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів» встановлено основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування номерних знаків для транспортних засобів усіх типів, які призначено для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та підлягають державній реєстрації та обліку.

В свою чергу, Додатком 2 до Вимог до номерних знаків транспортних засобів(пункт 2 розділу II, пункт 3 розділу VII) «Габаритні розміри номерних знаків, кількість літер на знаках, колір поля знаків, літер, цифр та ребер жорсткості та наявність свтлоповертальної плівки на знаках» до наказу МВС України №166 від 02 березня 2021 року, визначено вимоги до номерних знаків та їх характеристики.

Звертаючись до суду, позивачка не спростовувала невідповідності переднього номерного знаку на автомобілі даним вимогам.

При цьому, посилалась п.2 розділу VII «Правила застосування номерних знаків» № 166 від 02 березня 2021 року, в якому зазначено, що знаки на транспортних засобах треба встановлювати тільки в передбачених за конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу.

Про це ж зазначено в п.4.2 ДСТУ 4278:19 та ДСТУ 4278:2004, на який посилається позивачка, в яких зазначено, що кількість знаків на ДТЗ повинна бути два. В той же час, посилаючись на дану норму, не заперечувала наявності в транспортному засобі такого місця для його встановлення.

В свою чергу, наявність такого місця підтверджується відеофайлом, наданим відповідачем до відзиву, та світлинами у змісті відзиву.

Заперечуючи проти постанови, позивачка, в той же час, не заперечувала і невідповідності характеристик номерного знаку на передній частині автомобіля вимогам, викладеним у наказі МВС України №166 від 02 березня 2021 року.

З постанови вбачається, що позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності не за використане нею місце встановлення переднього номерного знаку, а за невідповідність його характеристик вимогам стандартів, якими не передбачено такої характеристики номерного знаку як самоклейка стрічка.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 Закону поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За змістом ст. 40 Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення даного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З відзиву відповідача та долученого до нього диску, а також світлин, долучених до відзиву, вбачається, що на транспортному засобі, яким керувала позивача, встановлено один номерний знак, який відповідає вимогам стандартів, а саме на задній частині ТЗ.

Передній номерний знак має форму самоклейкої стрічки із символом номерного знаку, що співпадає з даними номерного знаку, вказаними в реєстраційному документі.

Приведені в відзиві обставини та підстави притягнення позивачки до відповідальності останньою не спростовуються.

Суд при цьому не приймає до уваги приведені в позові твердження щодо невідповідності дій інспектора по контролю за знаком вимогам наказу МВС України №166 від 02 березня 2021 року, оскільки саме шляхом його огляду була виявлена його невідповідність стандартам.

Крім того, суд також не вбачає суперечності між нормативними актами, що регулюють відносини сторін в частині виниклого спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач виконав покладений на нього процесуальним законом обов`язок, довів порушення позивачкою правил дорожнього руху,надавши відповідні докази, а тому підстави для задоволення вимог позивачки відсутні.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 2, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-247, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні падміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, командира роти Управління патрульної поліції м. Києва Кащука А.О. скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А. Шереметьєва