Справа № 160/21116/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Першого заступника міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуна Олександра Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
21.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Першого заступника міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуна Олександра Володимировича, в якій позивач просить:
- визнати незаконною бездіяльність Першого заступника міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуна Олександра Володимировича в частині ненадання доступу до публічної інформації ОСОБА_1 згідно із запитом від 31.07.2023 року про «Прошу Вас підтвердити, що усунені недоліки по оформленню заяви та додаткові документи надані сьогодні, разом з пакетом документів, надісланих Міністерству Ветеранів 27.07.2023 року, відповідають критеріям чинного законодавства»;
- зобов`язати Першого заступника міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуна Олександра Володимировича надати доступ до публічної інформації ОСОБА_1 згідно із запитом від 31.07.2023 року про «Прошу Вас підтвердити, що усунені недоліки по оформленню заяви та додаткові документи надані сьогодні, разом з пакетом документів, надісланих Міністерству Ветеранів 27.07.2023 року, відповідають критеріям чинного законодавства»;
- визнати незаконною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України в частині ненадання доступу до публічної інформації ОСОБА_1 згідно із запитом від 31.07.2023 року про «Прошу Вас підтвердити, що усунені недоліки по оформленню заяви та додаткові документи надані сьогодні, разом з пакетом документів, надісланих Міністерству Ветеранів 27.07.2023 року, відповідають критеріям чинного законодавства»;
- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України надати доступ до публічної інформації ОСОБА_1 згідно із запитом від 31.07.2023 року про «Прошу Вас підтвердити, що усунені недоліки по оформленню заяви та додаткові документи надані сьогодні, разом з пакетом документів, надісланих Міністерству Ветеранів 27.07.2023 року, відповідають критеріям чинного законодавства».
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач 31.07.2023 року направив Першому заступнику міністра Міністерства у справах ветеранів України ОСОБА_2 запит про доступ до публічної інформації, в якому просив підтвердити, що усунені недоліки по оформленню заяви та додаткові документи, надані разом з пакетом документів, надісланих Міністерству Ветеранів 27.07.2023 року, відповідають критеріям чинного законодавства. Позивач зауважує, що станом на момент подання позовної заяви до суду запитуваної інформації позивачем не отримано. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
23.08.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
06.09.2023 року Міністерство у справах ветеранів України звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що відповідач-1 листом від 18.08.2023 року розглянув заяву позивача від 31.07.2023 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Відповідач-1 зауважує, що заява позивача від 31.07.2023 року подана як звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не як запит на публічну інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». У зв`язку з чим відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
11.09.2023 року Перший заступник міністра Міністерства у справах ветеранів України ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що відповідач-1 листом від 18.08.2023 року розглянув заяву позивача від 31.07.2023 року відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Відповідач-2 зауважує, що заява позивача від 31.07.2023 року подана як звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не як запит на публічну інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». У зв`язку з чим відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзиви на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
31.07.2023 року ОСОБА_1 засобом електронного зв`язку надіслав Першому заступнику міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуну Олександру Володимировичу звернення, в якому просив підтвердити, що усунені недоліки по оформленню заяви та додаткові документи, надані сьогодні, разом з пакетом документів, надісланих Міністерству Ветеранів 27.07.2023 року, відповідають критеріям чинного законодавства
18.08.2023 року Міністерство у справах ветеранів України розглянуло звернення ОСОБА_1 від 31.07.2023 року в порядку Закону України «Про звернення громадян» та повідомило, що міжвідомчою комісією прийнято рішення про відмову в установленні факту одержання поранення (ушкодження здоров`я) від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння 29.09.2022 року на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання запитуваної інформації, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40 Конституції України).
Згідно з преамбулою Закону України «Про інформацію» №2657-XII від 02.10.1992 року (далі Закон №2657-XII) цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
Відповідно до статей 1, 4 Закону №2657-XII інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.
Об`єктом інформаційних відносин є інформація.
Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону №2657-XII).
За змістом частини 1 статті 6 Закону №2657-XII право на інформацію забезпечується, зокрема, обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.
Відповідно до статті 7 Закону №2657-XII право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Стаття 5 Закону №2939-VI визначає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Так, відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно статті 2 Закону №2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Відповідно до статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Частиною 1, 3 статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запит на інформацію має містити:
1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ч.1, 3 ст.3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновків, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.
Суд звертає увагу, що позивач у своєму зверненні просить підтвердити, що усунені ним недоліки по оформленню заяви та надані документи, разом з пакетом документів, надісланих Міністерству у справах ветеранів України 27.07.2023 року, відповідають критеріям чинного законодавства.
Суд зазначає, що фактично позивач просить надати йому інформацію з приводу подання та прийняття до розгляду Міністерством у справах ветеранів України заяви позивача від 27.07.2023 року з приводу встановлення зв`язку інвалідності з пораненням.
Суд зазначає, що в даному випадку процес прийняття до розгляду заяви про встановлення зв`язку інвалідності з пораненням не є публічною інформацією в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки остання створюється лише після завершення розгляду заяви про встановлення зв`язку інвалідності з пораненням та полягає у прийнятті рішення, яке відображено фактично у формі рішення міжвідомчої комісії №2/ІІІ/42/1 від 10.08.2023 року.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.02.2018 року у справі №817/1432/15.
Таким чином суд дійшов висновку, що звернення позивача від 31.07.2023 року не є запитом на доступ до публічної інформації, а отже відповідач правомірно не розглянув вказане звернення в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Крім цього суд звертає увагу, що звернення позивача від 31.07.2023 року не містить загального опису інформації або виду, назви, реквізитів чи змісту документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо.
В свою чергу суд зазначає, що вказане звернення фактично містить прохання стосовно підтвердження певного факту, а саме: щодо усунення недоліків про оформленню документів та заяви.
Крім цього вказане звернення позивача має назву саме «Звернення» із відповідною позначкою «Прохання».
Верховний Суд у постанові від 18.04.2018 року у справі №815/2232/16 зазначив, що запит на інформацію має містити, зокрема, загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо.
З означеного слідує, що за своєю формою та суттю порушеного питання вказане звернення не є запитом на доступ до публічної інформації.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання позивачу доступу до публічної інформації згідно із запитом від 31.07.2023 року та зобов`язання відповідачів надати відповідний доступ.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Першого заступника міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуна Олександра Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст. ст.9, 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Першого заступника міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуна Олександра Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський