Справа № 440/13344/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/13344/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - ГУ ПФУ в Одеській області), у якій позивач просить: визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 04.08.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 02.09.1985 по 02.11.1987 на підприємстві Строительно-монтажное управление до загального страхового стажу.

Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 11.09.2023 за вх.№56476/23.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №03 від 04.08.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та неправомірно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02.09.1985 по 02.11.1987 на підприємстві Строительно-монтажное управление, який підтверджено трудовою книжкою ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/13344/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25 вересня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Одеській області на позовну заяву /а.с. 25-26/, у якому представник відповідача ГУ ПФУ в Одеській області просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ГУ ПФУ в Одеській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача з доданими до неї документи та 04.08.2023 прийнято рішення №03 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Позивача повідомлено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.09.1985 по 02.11.1987 згідно записам трудової книжки, оскільки у трудовій книжці позивача наявне необґрунтоване виправлення дати наказу про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників. Позивачу роз`яснено, що для підтвердження спірного періоду до пенсійного органу необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якого трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Вказує, що позивачу правомірно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу спірний період роботи у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи.

02 жовтня 2023 року через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Полтавській області на позовну заяву /а.с. 72-75/, у якому представник відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області та прийнято рішення №03 від 04.08.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, визначеного статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж ОСОБА_1 склав 27 років 6 місяців 13 днів. До стажу не зараховано період роботи з 02.09.1985 по 02.11.1987 у Будівельно-монтажному управлінні крайспоживспілки у зв`язку з виправленням дати наказу про звільнення в записі трудової книжки. Уточнююча довідка відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 не надавалась.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

28.07.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком /а.с. 86-88/, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні /а.с. 88/, яку прийнято 28.07.2023 і зареєстровано за №2802 та копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 28.07.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Одеській області.

04.08.2023 за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №03 /а.с. 15, 120/.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Вік заявниці 60 років. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років. Страховий стаж особи становить 27 років 6 місяців 13 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.09.1985 по 02.11.1987, оскільки наявне необґрунтоване виправлення дати наказу про звільнення. Не працює. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 04.07.2026. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №03 від 04.08.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ в Одеській області №03 від 04.08.2023, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, надалі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV, відповідно до частини першої якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частинами 1, 2, 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Частиною 1 статті 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (надалі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 :

- 02.09.1985 позивач прийнята в Будівельно-монтажне управління "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества" (мовою оригіналу) бухгалтером мат.стола на підставі наказу №300-к від 02.09.85 (запис №4);

- 02.11.1987 позивач звільнена у зв`язку з переводом чоловіка на нове місце служби ст. 38 "КЗОТ РСФСР" на підставі наказу №502-к від 02.11.87 (запис № 5) /а.с. 8-14, 100-112/.

Вказані записи засвідчені печаткою Будівельно-монтажного управління "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества".

Отже, період роботи ОСОБА_1 з 02 вересня 1985 року по 02 листопада 1987 року на посаді у Будівельно-монтажному управлінні "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества" (мовою оригіналу) підтверджений записами у трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 та № 5.

Щодо недоліків запису №5 трудової книжки позивача в частині виправлення у зазначенні дати наказу, на підставі якого внесено запис про звільнення, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У випадку виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші виправлення вносяться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис.

Отже, обов`язок щодо заповнення трудової книжки та обов`язок внесення виправлень до записів покладався на адміністрацію відповідного підприємства, а не на працівника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

ГУ ПФУ в Одеській області не врахувало, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відповідачем не надано до суду доказів на спростування факту роботи ОСОБА_1 у період з 02 вересня 1985 року по 02 листопада 1987 року на посаді у Будівельно-монтажному управлінні "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества".

Таким чином, виправлення у зазначенні у трудовій книжці дати наказу №502-к, на підставі якого внесено запис про звільнення позивача з роботи 02.11.1987, є формальною обставиною, яка не може бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист, дії чи бездіяльність осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та саме по собі виправлення при зазначенні дати наказу про звільнення не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період роботи на посаді бухгалтера мат. стола у Будівельному-монтажному управлінні "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества", а тому вказаний період роботи позивача з 02 вересня 1985 року по 02 листопада 1987 року у Будівельному-монтажному управлінні "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества" підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що прийнявши оскаржуване рішення №03 від 04 серпня 2023 року, у якому зазначено про незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 02.09.1985 по 02.11.1987, ГУ ПФУ в Одеській області діяло не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому це рішення є протиправним.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 04 серпня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та враховуючи, що питання про призначення пенсії за принципом екстериторіальності було передано на розгляд та розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області, а не ГУ ПФУ в Полтавській області, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 липня 2023 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02 вересня 1985 року по 02 листопада 1987 року у Будівельному-монтажному управлінні "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества".

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією №08-16226855/с від 08.09.2023 /а.с. 16/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 18/.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ідентифікаційний код 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №03 від 04 серпня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 липня 2023 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02 вересня 1985 року по 02 листопада 1987 року у Будівельному-монтажному управлінні "Приморский крайпотребсоюз потребительского общества".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич