Справа № 420/12468/22
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12468/22

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

15 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідачем станом на дату подання заяви про встановлення судового контролю не виконані судові рішення по даній справі від 09 листопада 2022 року, 27 лютого 2023 року, а відтак наявні правові підстави для встановлення судового контролю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю та зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради в 30-й строк подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судових рішень по справі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що процесуальне законодавство не ставить у залежність встановлення судового контролю від факту видачі чи не видачі виконавчого листа для примусового виконання судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311, ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вищевказаної заяви позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для встановлення судового контролю та зазначив, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду. При цьому суд додатково вказав, що з огляду на не видання Одеським окружним адміністративним судом виконавчого листа по справі № 420/12468/22, оскільки сторона позивача до суду за ним не зверталася, а відтак і не пред`явлення такого позивачем для примусового виконання, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

За змістом статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Окрім кола відповідачів, щодо яких суд може встановити додаткові заходи контролю, Кодекс адміністративного судочинства України не визначив інших критеріїв, які слід враховувати при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконання рішення, залишивши це питання на розсуд суду.

Судова колегія наголошує, що для застосування процесуального заходу щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Тобто, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі № 640/13988/19, від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а.

З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, з позовними вимогами щодо визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо зменшення розміру щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 роки; зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу вказаної допомоги до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 роки як учаснику бойових дій в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум допомоги.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2020 р., 2021 р. та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу вказаної допомоги до 5 травня за 2020 р., 2021 р. як учаснику бойових дій в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум допомоги - повернуто позивачу.

Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про зменшення розміру щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2021 р. та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу вказаної допомоги до 5 травня за 2021 р. як учаснику бойових дій в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум допомоги (а.с. 36-38).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 43-56).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року скасовано в частині повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2021 рік та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу вказаної допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум допомоги.

Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду у визначеній частині позовних вимог.

В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року - залишено без змін (а.с. 77-81).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2023, яке набрало законної сили 30.03.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 104-113).

Також матеріалами справи підтверджено, що Одеським окружним адміністративним судом виконавчі листи по справі не видавалися, хоча 15 серпня 2023 року позивач все ж таки звернулася до суду із заявою про видачу виконавчих листів (а.с. 118).

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить висновку, що судові рішення по даній справі набрали законної сили, а відтак підлягають обов`язковому виконанню відповідачем.

Водночас, позивачем не надано до суду доказів, а судом не встановлено, що відповідач має намір ухилятися від виконання судового рішення, як і не виявлено підстав вважати, що невжиття заходів судового контролю може ускладнити чи зробити неможливим виконання судових рішень по цій справі.

Колегія суддів наголошує, що забезпечення виконання рішень судів забезпечують органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках приватні виконавці, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що за встановлених обставин наразі відсутні підстави для встановлення судового контролю у даній справі.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що судовий контроль може бути застосований незалежно від того, чи відкрито провадження з виконання рішення суду, колегія суддів зауважує, що по-перше застосування судового контролю це право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а по-друге в даному випадку відсутні обґрунтовані підстави для застосування судового контролю за виконанням судового рішення.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить висновку, що наведені ОСОБА_1 доводи в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам процесуального права, що призвело до постановлення законної та обґрунтованої ухвали, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України скасуванню не підлягає.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, після їх перегляду в суді апеляційної інстанції, не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Керуючись статтями 248, 256, 311, 316, 382, 383, 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко