Справа № 560/18488/23
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

20 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання бездіяльності щодо невиконання судових рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати бездіяльність голови Хмельницької обласної ради щодо невиконання судових рішень, щодо призначення ОСОБА_1 на посаду та невиконання нею Закону "Про статус посадових осіб місцевого самоврядування", Закону "Про місцеве самоврядування", Регламенту Хмельницької обласної ради, Конституції України та інших законодавчих актів;

- відшкодувати шкоду нанесену бездіяльністю в розмірі мінімальної плати лікаря в розмірі 482231 грн та моральну шкоду в розмірі 1 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) після одержання позовної заяви суд з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на таке.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2022 у справі №560/20074/21 адміністративний позов - задоволено частково. Визнано необґрунтованим та протиправним неприйняття Хмельницькою обласною радою рішення за результатами розгляду подання ( рекомендації) конкурсної комісії для визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики" Хмельницької обласної ради від 10.09.2021 про призначення ОСОБА_1 на посаду директора закладу. Зобов`язано Хмельницьку обласну раду повторно розглянути подання (рекомендацію) конкурсної комісії від 10.09.2021 про призначення ОСОБА_1 на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики" Хмельницької обласної ради, та вирішити питання з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні, прийнявши рішення відповідно до вимог Закону. У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №560/20074/21 апеляційну скаргу Хмельницької обласної ради залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову скасовано та прийнято в цій частині нову постанову. Позов задоволено повністю. Зобов`язано Хмельницьку обласну раду прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики" Хмельницької обласної ради. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року в частині визнання необґрунтованим та протиправним неприйняття Хмельницькою обласною радою рішення за результатами розгляду подання (рекомендації) конкурсної комісії для визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики" Хмельницької обласної ради від 10 вересня 2021 року про призначення ОСОБА_1 на посаду директора закладу залишено без змін.

Зазначає, що Хмельницька обласна рада на пленарному засіданні шістнадцятої сесії 28.06.2023 року (вчетверте) не прийняла рішення на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду та виконавчого листа, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №560/20074/21.

Вказує, що станом на дату подання позовної заяви, рішення суду, яким відповідача зобов`язано прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницький інформаційно - аналітичний центр медичної статистики" Хмельницької обласної ради залишається не виконаним без будь-яких законних на те причин.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Враховуючи вищевикладені обставини, можна дійти висновку, що спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку із неналежним виконанням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №560/20074/21, яка набрала законної сили.

Так, відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

За приписами статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною першою статті 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Так, зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З огляду на викладене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Під час розгляду позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що поданий позивачем позов, фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №560/20074/21.

Позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача, допущеної при виконанні рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

З огляду на викладене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні судового рішення у справі №560/20074/21 порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно статті 378 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, щодо яких вже прийнято судове рішення.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 у справі №820/4261/18, від 27.07.2022 у справі №686/2636/17, від 20.10.2022 у справі №580/2491/21, від 21.12.2022 у справі № 620/4090/22.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно частини 2 статті 170 вказаного Кодексу про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Враховуючи, що позов, заявлений позивачем, виник на стадії виконання судового рішення, а спірні правовідносини у даному випадку пов`язані з неналежним виконанням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №560/20074/21, і не є самостійними позовними вимогами, тобто безпосередньо пов`язані з предметом і підставою позову, за якими вже постановлено судове рішення по суті позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання бездіяльності щодо невиконання судових рішень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуюча суддяД.Д. Гнап