Справа № 400/650/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/650/23

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

повний текст судового рішення

складено 11.08.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі №400/650/23

У С Т А Н О В И В:

12.06.2022 ОСОБА_1 , у порядку статей 382, 383 КАС України, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просив суд:

- постановити окрему ухвалу про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 14884,93грн., на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 у справі № 400/2790/19 за принципом календарної черговості дати набрання судовим рішенням законної сили;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 370 КАС України, виконати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі № 400/650/23 в повному обсязі, а саме: здійснити виплату нарахованої суми втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 14884,93 грн., на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 у справі № 400/2790/19 в першочерговому порядку, без внесення в реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою;

- встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області строк для надання відповіді до суду про виконання вказівок постановленої ухвали;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати до суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружною адміністративного суду від 30.03.2023 у справі № 400/650/23 у визначений судом термін;

- відповідальним за виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі № 400/650/23 визначити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі № 400/650/23 у повному обсязі не виконано. Також, позивач уважає, що внесення його до реєстру для виплати компенсації частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 14884,93 грн., на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 у справі № 400/2790/19, є неправомірним. Як стверджує ОСОБА_1 , Головне управління ПФУ в Миколаївській області повинно було виплатити спірну компенсацію разом у тому ж місяці, у якому здійснювалась виплата заборгованості, а саме в листопаді 2022 року. Однак, протягом тривалого часу така компенсація відповідачем протиправно не виплачує.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі №400/650/23 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статей 382, 383 КАС України, - відмовлено.

Приймаючи таке судове рішення окружний адміністративний суд виходив із того, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення відповідачем можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України. Також, суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що виконання рішення суду, в першу чергу, забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із вищевказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального прав, позивачем викладено прохання скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і прийняти нове судове рішення про задоволення його заяви, поданої в порядку приписів статей 382, 383 КАС України.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що Миколаївським окружним адміністративним судом не надано оцінки його аргументам, які викладено в заяві. Також, на думку ОСОБА_1 , належну йому виплату орган Пенсійного фонду має здійснити у першочерговому порядку. Крім того, позивач акцентує увагу на помилковості висновку суду першої інстанції стосовно того, що звернення із даною заявою є передчасним.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення ОСОБА_1 з 05.03.2019 по день фактичного розрахунку 09.11.2022 нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати при здійсненні виплати пенсії у розмірі 14884,93 грн., на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 № 400/2790/19.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 за період з 05.03.2019 по день фактичного розрахунку 09.11.2022 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 14884,93 грн., на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суд від 29.11.2019 № 400/2790/19.

У зв`язку з набранням рішенням суду першої інстанції законної сили, 08.05.2023 ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі №400/650/23.

Колегією суддів установлено, що вищевказаний виконавчий документ було пред`явлено ОСОБА_1 до примусового виконання та постановою державного виконавця від 23.05.2023 ВП №71860311 відкрито виконавче провадження.

З матеріалів справи убачається, що 19.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23.

За наслідками розгляду означеного звернення ГУ ПФУ в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_2 надіслано лист від 02.06.2023 №10609-10091/Ч-02/8-1400/23, у якому зазначено, що на виконання рішення суду у справі №400/650/23 органом Пенсійного фонду нараховано суму компенсації в розмірі 6110,37грн. Також, позивача повідомлено, що питання виплати спірної компенсації буде вирішуватись після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік та виділення бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду за зазначений період.

Уважаючи, що ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення суду в справі №400/650/23 у повному обсязі не виконано, позивач за захистом прав свобод та охоронюваних законом інтересів, в порядку приписів статей 382, 383 КАС України, звернувся до суду з даною заявою.

Здійснюючи розгляд поставленого перед судом апеляційної інстанції питання колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частини четвертої та сьомої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Порядок розгляду питання щодо встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено приписами статті 382 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.

З аналізу зазначених норм законодавства убачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18 та від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 зазначив, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Як убачається з наявних у матеріалах справи документів, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23 Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати за період з 05.03.2019 по 09.11.2022 у загальному розмірі 6110,37грн.

Означене підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним розрахунком (а.с.43) та власне й не заперечується позивачем.

Також, апеляційний судом установлено, що відомості про рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23 включено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

З урахуванням з`ясованих фактичних обставин справи колегія суддів зазначає, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області вчиняються певні дії з метою виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23.

Отже, немає підстав вважати, що суб`єкт владних повноважень ухиляється від виконання рішення суду в адміністративній справі, а тому заява ОСОБА_1 в частині встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Стосовно визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду колегія суддів зазначає таке.

Правове регулювання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду визначено приписами статті 383 КАС України.

Згідно із ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Суд зауважує, що норма ст. 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Пунктами 20, 29 статті 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, колегія суддів зазначає, що нарахована позивачу сума компенсації втрати частини доходів має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету визначено Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

Відповідно до пунктів 3, 4, 10, 11 вказаного рішення Уряду боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Як з`ясовано апеляційним судом та зазначено вище, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23 Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати за період з 05.03.2019 по 09.11.2022 у загальному розмірі 6110,37грн.

Також, апеляційний судом установлено, що відомості про рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23 включено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Наведений алгоритм дій Головного управління ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення суду в адміністративній справі №400/650/23 цілком відповідає приписам Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, положення якого є чинними, а тому мають застосовуватися до спірних правовідносин.

Відповідно до правових висновків рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Крім того, суду апеляційної інстанції враховує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не заперечує свого обов`язку виплатити суму заборгованості, а лише вказує на те, що таку виплату буде здійснено відповідно до встановленої процедури, а саме з урахуванням положень Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018, в порядку черговості.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що наразі немає підстав уважати, що орган Пенсійного фонду ухиляється від виконання рішення суду.

Апеляційним судом також не установлено протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №400/650/23 .

Відтак, враховуючи вжиття відповідачем заходів з метою виконання рішення суду в адміністративній справі в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, беручи до уваги часткове виконання такого рішення, а також особливості нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 , яка подана в порядку приписів ст.383 КАС України, задоволенню не підлягає, з огляду на її необґрунтованість.

Установлені в межах даного апеляційного розгляду фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спірного питання.

Отже, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 238, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329, 382, 383 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі №400/650/23 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян