Справа № 200/1566/23
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Справа№200/1566/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації, Служби судової охорони, Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання виділити кошти, нарахувати та виплатити щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної судової адміністрації, Служби судової охорони, Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області, в якому просила:

1. визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо невиділення коштів Службі судової охорони як розпоряднику коштів нижчого рівня, для виплати на користь ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 30 000 гривень за період з 24.02.2022 по 20.01.2023;

2. зобов`язати Державну судову адміністрацію України виділити кошти Службі судової охорони для виплати на користь ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023;

3. визнати протиправною бездіяльність Служби судової охорони щодо невиділення коштів Територіальному управлінню Служби судової охорони у Донецькій області як розпоряднику коштів нижчого рівня, для виплати на користь ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023;

4. зобов`язати Службу судової охорони виділити кошти Територіальному управлінню Служби судової охорони у Донецькій області для виплати на користь ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023;

5. визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області щодо ненарахування та невиплати щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023;

6. зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2021 року по теперішній час позивач проходить службу в Службі судової охорони, а саме в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Донецькій області та має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Втім, таку винагороду позивачу не було виплачено за період з 24.02.2022 по 20.01.2023, що на її думку свідчить про допущення відповідачами протиправної бездіяльності, яка виявилася у невиділенні коштів на виплату належної винагороди розпорядником вищого рівня розпорядникам нижчого рівня та призвело до невиплати такої винагороди позивачу.

Відповідач 3 - Територіальне управління Служби судової охорони в Донецькій області проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому до суду відзиві на позов. За змістом відзиву виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 здійснюється за умови визначення у кошторисі з оплати праці відповідних бюджетних асигнувань. У затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі служби на 2022-2023 рік та, відповідно, кошторисах територіальних управлінь Служби видатки на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволив здійснити виплату позивачу додаткової винагороди.

Відповідачі 1, 2 відзивів на позов не надали.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою від 18.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), ухвалою від 11.05.2023 зупинено провадження у справі №420/17041/23 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду за наслідком розгляду зразкової справи №260/3564/22, ухвалою від 11.10.2023 провадження у справі поновлено.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач - ОСОБА_1 з 29.10.2021 проходить службу в Службі судової охорони, а саме в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Донецькій області, що підтверджується службовим посвідченням серії НОМЕР_1 , копія якого наявна в матеріалах справи.

02.02.2023 позивач звернулася до ТУ ССО у Донецькій області з рапортом (про виплату їй додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

Листом від 10.02.2023 вих.№36.06-78 ТУ ССО у Донецькій області повідомило позивача про відсутність в затвердженому ДСА України кошторисі на 2022 рік та, відповідно, кошторисах територіальних управлінь Служби видатків на виплату додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та про неможливість виплати у зв`язку з цим додаткової винагороди співробітникам Служби з 24.02.2022. У листі зазначено, що після надходження відповідних бюджетних асигнувань ТУ ССО у Донецькій області будуть видані накази про виплату співробітникам додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

Обставина щодо невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 не є спірною між сторонами.

Встановлені судом обставини у справі підтверджують відповідність справи ознакам типової справи, що встановлені в рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 під час розгляду зразкової справи №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22), а саме:

а) позивачем є співробітник Служби судової охорони;

б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони;

в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168;

г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168;

г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24.02.2022 (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ВИСНОВКИ

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Під час вирішення спору у справі №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22) Верховний Суд дійшов висновку про те, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.

У первинній редакції постанови Кабінету Міністрів України №168 розмір додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони, крім тих із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, був визначений у фіксованому розмірі - 30000 гривень щомісячно. Водночас, з урахуванням змін до постанови №168, внесених Кабінетом Міністрів України постановою від 07.07.2022 №793, розмір цієї додаткової винагороди визначений у граничному розмірі «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022.

Згідно з висновками Верховного Суду у зразковій справі відмова територіального управління служби судової охорони у виплаті позивачу додаткової винагороди як однієї зі складових його грошового забезпечення з підстав відсутності відповідних бюджетних асигнувань, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах (справа «Кечко проти України», заява №63134/00, рішення від 08.11.2005).

Спірні правовідносини щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі виникають між особою, що проходить службу в Теруправлінні ССО, яке в силу вимог пункту 10 Порядку №384 виплачує грошове забезпечення за місцем проходження ним служби. Отже, таке управління у цій справі ТУ ССО в Донецькій області є належним відповідачем за пред`явленим позивачем позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди.

ДСА України та Служба судової охорони, що визначені позивачем як відповідачі під час подання позову, не мають відповідати за цим позовом, адже між позивачем і ДСА України та ССО безпосередньо не виникло жодних правовідносин, у яких би ці суб`єкти владних повноважень порушили права позивача, з огляду на що в задоволенні заявлених позивачем вимог до цих відповідачів слід відмовити. Такий висновок також відповідає висновкам Верховного суду, викладених в рішенні від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22), що є зразковою відносно цієї справи.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу як співробітнику ТУ ССО у Донецькій області вказаної додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань та охоплюють період з 24.02.2022 по 20.01.2023.

Під час вирішення судом питання про дотримання позивачем строків звернення до суду із цим позовом, суд виходить із того що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, дія частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX поширюється лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною пятою статті 122 КАС України.

Наведені висновки також відповідають позиції Верховного Суду викладеній у зразковій справі.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що у Прикінцевих положеннях Глави ХІХ Кодексу законів про працю України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету міністрів України № 651 від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який тривав з 12.03.2020.

Наведене дає суду підстави для висновку, що позивач не пропустила строку звернення до суду із цим позовом.

Із врахуванням викладеного вище, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню в частині вимог, відповідачем стосовно яких визначено ТУ ССО у Донецькій області.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації, Служби судової охорони, Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання виділити кошти , нарахувати та виплатити щомісячну додаткову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023 пропорційно в розрахунку на місяць.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023 пропорційно в розрахунку на місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ;

Відповідач 1: Державна судова адміністрація України, адреса 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5,

Відповідач 2: Служба судової охорони, адреса 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5,

Відповідач 3: Територіальне управління Служби судової охорони у Донецькій області, адреса 84205, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Енгельса Ф., 43,

Суддя А.С. Михайлик