Справа № 559/2544/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 559/2544/23 пров. № А/857/16452/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 серпня 2023 року, прийняте суддею Панчук М.В. у м. Дубно, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський капрала поліції УПП ДПП в Рівненській області Русило Марія Сергіївна про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (надалі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №7345998 від 16.07.2023, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 серпня 2023 відмовлено в задоволенні позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000762 стверджується експертним висновком. Крім цього, згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25828 від 17 серпня 2022, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000762.

Фотознімок, здійснений приладом TruCam LTI 20/20 №ТС0006762 містить інформацію про те, що автомобіль «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по а/д М06 Київ-Чоп, 301 км зі швидкістю 104 км/год, в зоні дії знаку щодо обмеження швидкості руху 50 км/год. На даному фото також міститься інформація про дату та час здійснення вимірювання швидкості, а саме 16.07.2023 о 17:03:14, номер приладу, ім`я оператора, відстань до транспортного засобу та географічні координати де знаходиться прилад під час фіксації. Вказана обставина також підтверджується відповідним відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20 №ТС000762.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що згідно ст.40 Закону «Про Національну поліцію» передбачено, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 вказаного Закону.

Лист ДП «Укрметртестстандарт» №22-38/49, де зазначено, що вимірювач швидкості ТruСаm відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів не є належним і допустимим доказом, оскільки вказаний лист не є нормативно- правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень Правил дорожнього руху.

Сумніви стосовно доведеності наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.122 КУпАП при обставинах зазначених у постанові серії ЕАС №7345998 від 16.07.2023, не можуть бути усунуті доказами наданими відповідачем в якості додатків до відзиву, а тому мають трактуватися на його користь, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При складані оскаржуваної постанови працівником поліції також не було дотримано вимоги статей 268 КУпАП щодо надання права на отримання правової допомоги і відкладення розгляду справи по суті на іншу дату, таким чином порушене право на захист.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7345998 від 16.07.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, у зв`язку з тим, що він 16 липня 2023 о 17:58, керуючи автомобілем «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-06 Київ-Чоп 301 км перевищив встановлену швидкість руху більш як на 20 км/год в населеному пункті Горбаків, позначеному дорожніми знаками 5.49-5.50, рухався зі швидкістю 104 км/год, швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC000762, чим порушив п. 12.4 ПДР (а.с. 8).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відтак приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскаржувана постанова містить покликання як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного порушення - покази вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 ТС000762.

Відтак, на думку суду, відповідачем дотримано вимог ч.3 ст.383 КУпАП щодо відомостей, які повинні бути у ній зазначені.

Як вбачається із поданих доказів, позивач порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, а саме рухався у населеному пункті із швидкістю 104 км./год при дозволенній швидкості руху 50 км/год.

Із матеріалів справи вбачається, що швидкість руху транспортного засобу «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 зафіксована за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 серійний номер ТС000762.

Правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000762 стверджується експертним висновком від 07.09.2021 №04/05/02-2522, виготовленого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, згідно з яким об`єктом експертизи був лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam, розроблений (виготовлений) компанією «Laser Tehnology Inc.» США. Висновок за результатами експертизи: в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 10116:2019 із довжиною ключа 128 біт. Термін дії експертного висновку до 07.09.2024 (а.с. 36).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що міжповірочний інтервал для приладу «TruCam» визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25828 від 17 серпня 2022, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000762, свідоцтво чинне до 17 липня 2023 (а.с. 35).

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ± 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25828 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000762 до застосування, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказаний вимірювач не викликає сумнів у правильності результатів вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Щодо доводів апелянта про те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», то колегія суддів зазначає наступне.

Ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до ст.40 цього Закону (в редакції статті 40 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З аналізу вищенаведеної статті вбачається, що такою не передбачено, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу фото- і відеотехніка, з допомогою якої здійснюється така фіксація, обов`язково повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом.

Крім того, зі змісту листа Департаменту патрульної поліції від 04 жовтня 2018 № 11299/41/2/02-2018 та листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апелянта з вищенаведених мотивів та зазначає, що вищенаведеними нормами обумовлена лише можливість незначного відхилення параметрів визначення швидкості технічними характеристиками пристрою.

При цьому, колегія суддів вважає, що різниця між зафіксованою швидкістю і допустимою швидкістю руху в населеному пункті 54 км/год значно перевищує допустимі норми відхилення передбачені технічними характеристиками пристрою TruCam, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що використання приладу фіксації швидкості з рук не призводить до недостовірності визначення швидкості визначеної цим пристроєм.

Щодо покликання апелянта про недотримання працівниками поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейським було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз`яснено позивачу його права та обов`язки згідно вимог КУпАП, при цьому жодних клопотань щодо отримання правової допомоги позивачем заявлено не було. Під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу позивачем було заявлено клопотання про надання документів щодо приладу вимірювання швидкості та перенесення розгляду справи в м. Дубно. Дані клопотання були розглянуті на місці події та поліцейськими надано для ОСОБА_1 документи на прилад вимірювання швидкості для ознайомлення, а в задоволенні клопотання про перенесення розгляд справи було відмовлено.

Зазначене підтверджується і відеозаписом, долученим позивачем до позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відтак, законодавством чітко визначено, де розглядаються справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не бере до уваги відеозапис, долучений до відзиву на позовну заяву, позаяк у постанові не зазначено про наявність такого, а також відеозапис, доданий позивачем, оскільки не вважає їх належними та допустимими доказами у справі. Однак, звертає увагу на те, що такі узгоджуються між собою. Жодних інших доказів щодо недотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не надає.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 серпня 2023 року у справі №559/2544/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 20.10.2023.