Справа № 560/10079/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною, зобов`язання зарахувати періоди роботи в органах місцевого самоврядування з врахуванням довідок про заробітну плату, період проходження військової служби до страхового стажу, та перевести на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Посилається на те, що перебуває на пенсії, призначеній відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У березні 2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», додавши довідки про складові заробітної плати. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у задоволенні заяви відмовлено повідомленням у зв`язку з тим, що відсутні підстави для такого перерахунку.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити. Покликається на те, що права на переведення на вказану пенсію позивач не має.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, встановивши, що рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 04.04.2023 №38 було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, залучив Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до участі у справі як другого відповідача.

Протягом 15 днів відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до суду не надходив.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 16.01.2003 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

30.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення його на пенсію по інвалідності державного службовця згідно з Законом України «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 27.03.2021 № 213/02-21 та від 09.03.2023 № 167/02-21.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.04.2023 №38 у задоволенні заяви відмовлено. Пенсійний орган покликався на те, що особам з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність з 01.05.2016, право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених частиною першою ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" законодавством не передбачено. Разом із зверненням позивач надав трудову книжку НОМЕР_1 , яка заповнена неналежним чином. Враховуючи зазначене, пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 у переведені на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі поданих заявником документів.

Про підстави відмови позивача також інформовано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.04.2023, де пенсійний орган зазначив про відсутність 20-річного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Як встановлено зі змісту записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , заповненої 20.08.1985 на ОСОБА_1 :

запис 10 - 27.07.2002 обраний сільським головою Заліської сільської ради;

запис 11 - 27.07.2002 присвоєно 11 ранг державного службовця;

запис 12 - 27.07.2002 прийнято присягу державного службовця;

запис 13 - 28.01.2005 присвоєно 10 ранг державного службовця;

запис 13/а - 11.05.2005 присвоєно 9 ранг державного службовця;

запис 14 - 13.04.2006 обраний сільським головою Заліської сільської ради;

запис 15 - 13.04.2006 прийнято присягу державного службовця;

запис 16 - 23.01.2008 присвоєно 8 ранг державного службовця;

запис 17 - 20.07.2010 присвоєного7 ранг державного службовця"

запис 18 - 17.11.2010 обраний сільським головою Заліської сільської ради;

запис 19 - 17.11.2010 прийнято присягу державного службовця;

запис 20 - 25.10.2015 обраний сільським головою Заліської сільської ради;

запис 21 - 09.11.2015 прийнято присягу державного службовця;

запис 22 - 17.11.2020 звільнений з посади сільського голови у зв`язку з закінченням повноважень.

З 14.12.2020 розпочато виплату допомоги по безробіттю - сторінка 66-67 трудової книжки.

Відповідно до ч. 1 статті 9 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з ч. 1 статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведенням з одного виду пенсії на інший є призначення особі, яка отримує пенсію відповідно до цього Закону, іншого виду пенсійної виплати, передбаченого ч. 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зважаючи на це, призначення особі, яка отримує пенсію на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії на підставі іншого закону, зокрема, Закону України "Про державну службу", в розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не є переведенням, а є призначенням пенсії на іншій підставі.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII, обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Отже, у даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 №283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001 в органах місцевого самоврядування встановлюється, серед інших, четверта категорія посад, до якої належать посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Згідно з п. 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

За змістом частини 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Частиною 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно 4 роки; для осіб 32 років і старших 5 років.

Отже, умовами для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, є наявність у цих осіб не менше 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 32 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII не встановлені вікові обмеження щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, які мають відповідний страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами.

Суд встановив, що позивач визнаний інвалідом ІІ групи у період перебування на державній службі на посаді сільського голови Заліської сільської ради. Право позивача на отримання пенсії по інвалідності державного службовця визначене ст. 37 Закону № 3723-XII та пов`язане саме з наявністю необхідного стажу роботи на посадах державного службовця, визначеного пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу".

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637). Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підтвердження трудового стажу іншими документами здійснюється виключно у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка.

У рішенні відповідач зазначає, що заявник надав трудову книжку колгоспника (титульна сторінка російською мовою) НОМЕР_1 , яка заповнена неналежним чином (не вказано ПІБ власника трудової книжки, дати народження, дати заповнення).

Водночас, у матеріалах справи наявна копія трудової книжки колгоспника (українською мовою) НОМЕР_1 , у якій заповнено титульну сторінку, вказано ПІБ власника трудової книжки, дату народження, дату заповнення. Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії та пенсію не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за ведення трудової книжки.

Записами трудової книжки колгоспника, актом, складеним за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 12.05.2023 №2200-1103-1/2639 підтверджується наявність у позивача стажу державної служби понад 10 років, а також перебування на державній службі на момент встановлення інвалідності. З огляду на це, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відтак, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області є необґрунтованим.

Під час розгляду справи відповідачі не довели відсутність у позивача права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ. Суд також приходить до висновку, що оскаржене рішення було прийняте без урахування фактичних обставин, яким суд надав оцінку.

У позові позивач просить також зобов`язати зарахувати йому до стажу період проходження строкової військової служби з 10.05.1982 по 05.05.1984.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що у зарахуванні вказаного періоду проходження військової служби відповідачем відмовлено не було. Крім того, як встановлено з наявного у матеріалах справи протоколу розрахунку стажу ОСОБА_1 , період строкової військової служби з 10.05.1982 по 05.05.1984 у загальній кількості 1 рік 11 місяців 26 днів пенсійним органом було зараховано до стажу позивача, відтак ця позовна вимога задоволенню не підлягає.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.

Суд вважає, що позивач має право на призначення бажаної ним пенсії з огляду на наявність у нього необхідного стажу державної служби та додержання інших вимог закону щодо можливості такого призначення.

Водночас, суд не повинен підміняти обов`язок суб`єкта влади щодо виконання ним своїх функцій, відтак необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 30.03.2023 про призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 № 3723-XII, та призначити пенсію, зарахувавши увесь належний йому страховий та спеціальний стаж, а також провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених коштів та висновків суду.

Оскільки відповідачі не спростували доводи позивача належними доказами і не довели протилежне, позов слід задоволити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.04.2023 №38, прийняте відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2023 про призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 № 3723-XII, та призначити пенсію, зарахувавши належний йому страховий та спеціальний стаж, а також провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених коштів.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 жовтня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7,м. Вінниця,Вінницька обл., Вінницький р-н,21028 13322403)

Головуючий суддя І.С. Козачок