Справа № 160/6807/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2023 року Справа № 160/6807/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому просить суд:
- визнати неправомірним наказ №109 від 05.06.2022 року ТВО командира Військової частини Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині з дня його підписання та скасувати;
- визнати неправомірними діями створення витягу з наказу №109 від 05.06.2022 року ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині з реквізитами ТВО командир в/ч НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 , Начальник штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 з проставленням на ньому напису ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ підписом Сергій Чуб та відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року (суддя Врона О.В.) адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 року заяву Дударєва про забезпечення доказів у справі залишено без руху до усунення позивачем недоліків позовної заяви і постановлення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року заяву позивача про забезпечення доказів у справі повернуто позивачеві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 року апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року по справі №160/6807/23 - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розпорядженням керівника апарату суду Чуфарової Н.А. від 20.07.2023 року №368д щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи призначено повторний автоматизований розподіл заяви, у зв`язку із перебуванням судді Врони О.В. у тривалій відпустці.
Після повторного розподілу справу передано на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіній О.В.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.02.2022 року він був мобілізований до Військової частини НОМЕР_2 та 01.03.2022 року зарахований на посаду розвідника-телефоніста 1 розвідувального відділення розвідувального взводу. Позивач зазначає, що оскаржуваний наказ №109 від 05.06.2022 року ТВО командира капітана Батаєва С.В. по стройовій частині є протиправним, оскільки на день його винесення 05.06.2022 року єдиною особою, яка згідно Статуту внутрішньої служби ЗСУ мала повноваження на видачу розпорядчих актів був командир Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 , призначений на цю посаду 01.06.2022 року згідно наказу Головнокомандувача ЗСУ №666 від 29.05.2022 року. Вважає, що спірний наказ був виданий неуповноваженою особою, а відтак має бути визнаний неправомірним з дня його підписання та скасований судом. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року прийнято позовну заяву до свого провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначити розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 23.08.2023 року
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про об`єднання в одне провадження декількох справ у справі - відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року відмовлено у задоволенні Дніпровської міської організації Всеукраїнської профспілки військових, працівників правоохоронних органів та учасників бойових дій про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів у справі - задоволено частково та витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " копію наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року № 109 "Про призначення службового розслідування" та докази доведення до позивача наказу Військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року №109, а також матеріали, що були підставою (передували) для винесення цього наказу, вказані документи зазначено надати суду в строк до 13.10.2023 року, в задоволенні решти вимог клопотання про витребування доказів відмовлено.
16.10.2023 року на адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " надійшли витребувані ухвалою суду від 12.09.2023 року документи.
Письмовий відзив на позов від Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на адресу суду не надходив.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 року №2 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом старшого солдата ОСОБА_1 зараховано в списки частини та призначено розвідником-телефоністом 1 розвідувального відділення розвідувального взводу НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і вважати таким, що з 01.03.2022 року справу і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року №109 вбачається: «Фінансово - економічній службі тимчасово призупинити виплати по всім видам нарахувань Військової частини НОМЕР_1 по факту СЗЧ. Відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 провести службове розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 по таким військовослужбовцям:
1. Старший сержант ОСОБА_4 головний сержант розвідувального взводу Військової частини НОМЕР_1 ;
2. Солдат ОСОБА_5 розвідник-кулеметник 1 розвідувального відділення розвідувального взводу Військової частини НОМЕР_1 ;
3. Старший солдат ОСОБА_1 розвідник-радіотелефоніст 1 розвідувального відділення розвідувального взводу Військової частини НОМЕР_1 ;
4. Солдат ОСОБА_6 старший розвідник 2 розвідувального відділення розвідувального взводу Військової частини НОМЕР_1 ;
5. Солдат ОСОБА_7 бухгалтер фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 .
Начальнику логістики - заступнику командира батальйона: зняти з усіх видів забезпечення військовослужбовця».
Цей наказ підписаний ТВО командир Військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_8 .
Неправомірність цього наказу позивачем пов`язується саме з відсутністю у капітана ОСОБА_9 повноважень на підписання наказу як тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 , оскільки з 01.06.2022 року згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України на посаду командира Військової частини НОМЕР_1 був призначений майор ОСОБА_3 , що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 12.03.1992 року №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно частини першої статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього ж Закону, одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення № 1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України № 551- XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 року № 608.
Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV ( далі по тексту Статут).
Згідно зі статтею 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою забезпечення особовим складом Збройних Сил України та включає прийняття на військову службу в добровільному порядку (за контрактом). Період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом. Так, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.
У ході розслідування було встановлено, що близько 12 години 00 хвилин 04.06.2022 року до розташування розвідувального взводу у смт. Просяна прибули командир військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 , начальник штабу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_11 , капітан ОСОБА_12 зі штабу військової частини НОМЕР_5 , офіцер групи логістики солдат ОСОБА_13 , технік групи логістики солдат ОСОБА_14 , начальник караулу лейтенант ОСОБА_15 , солдат ОСОБА_16 , сержант ОСОБА_17 , діловод солдат ОСОБА_18 , у присутності яких, солдатом ОСОБА_13 було зачитано перед військовослужбовцями розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 : старшим сержантом ОСОБА_4 , солдатом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_1 і солдатом ОСОБА_6 наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2022 року про здійснення переміщення підрозділів військової частини НОМЕР_1 у район з КСП АДРЕСА_1 до 06:00 05.06.2022 року. Після доведення наказу, капітаном ОСОБА_11 було уточнено, що текст наказу було доведено до всіх присутніх, та його потрібно виконувати. Присутніми військовослужбовцями розвідувального взводу старшим сержантом ОСОБА_4 , солдатом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_1 і солдатом ОСОБА_6 жодної незгоди щодо виконання наказу не було висловлено. Згідно рапорту ТВО начальника розвідки військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_19 , під час ранкового шикування особового складу розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовці старший сержант ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_1 і солдат ОСОБА_6 були відсутні. Таким чином, військовослужбовці - старший сержант ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_1 і солдат ОСОБА_6 - не виконали наказ та дезертирували з розташування військової частини.
Так, зі змісту спірного наказу від 05.06.2022 року №109 вбачається, що службове розслідування відносно солдата ОСОБА_1 призначено за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_6 .
Разом з тим, суд зазначає, що наказом командира Військової частини НОМЕР_6 майора ОСОБА_10 від 30.06.2022 року №81/30062022 «Про результати службового розслідування», позивачу оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати йому 100% додаткової винагороди за червень 2022 року.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що спірний наказ від 05.06.2022 року за №109 був реалізований, шляхом проведення службового розслідування і оголошення позивачу суворої догани та позбавлення його 100% додаткової винагороди за червень 2022 року.
Суд зазначає, що право на судовий захист відображене в частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що … за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акта індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.
Отже, у разі якщо позивачу за результатами службового розслідування, призначеного за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 , було оголошено сувору догану та позбавлено виплати додаткової винагороди за червень 2022 року, то спірний наказ від 05.06.2022 року за №109 про призначення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_1 як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права у такому разі.
При цьому, посилання позивача на протиправність спірного наказу через відсутність повноважень у капітана ОСОБА_9 , як тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини, не може розцінюватися як підстава для скасування цього наказу, з урахуванням встановлених в ході службового розслідування фактів та винесення командиром військової частини наказів про притягнення солдата ОСОБА_1 до відповідальності.
Відтак, з урахуванням вищенаведених обставин та висновків суду, суд вказує, що спірний наказ, як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна