Справа № 160/13099/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/13099/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 в адміністративній справі (суддя Кальник В.В.) за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Старшого інспектора ПК віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_2 , як уповноваженої особи НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.05.2023 № 1356 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.05.2023 № 1356 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виїзд з України. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тим часово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права та свободи людини і громадянина, передбачені статтею 33 Конституції України, а саме щодо того, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободі пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Форма рішення про відмову в перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Так, перетинати державний кордон України в умовах воєнного стану мають право, зокрема, особи, які мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числі осіб з інвалідністю I чи II групи і супроводжують одного із таких батьків для виїзду за межі України, за наявності відповідних документів, передбачених п. 21 постанови КМУ від 27.01.1995 № 57 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Водночас, в даному випадку позивач намагався перетнути державний кордон на виїзд з України як супроводжуюча особа свого батька інваліда ІІ групи по довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, яку відповідно до постанови КМУ від 28.10.2022 №1212 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України», виключено з переліку документів, що підтверджує інвалідність. Тобто на момент оформлення для перетинання державного кордону на виїзд з України, наданий пакет документів не надавав позивачу права на виїзд, а тому , як стверджує відповідач, діях посадових осіб НОМЕР_2 прикордонного загону щодо відмови в перетині Державного кордону України були правомірні та відповідали вимогам законодавства.

Позивач до суду подав заяву, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом Громадянина України серії НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком позивача.

Згідно з довідкою до акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12 ААГ №178324 від 25.04.2023, виданої Психіатричною МСЕК №3 м. Кривий Ріг, ОСОБА_3 встановлено II групу інвалідності, безстроково.

Відповідно до висновку №104 лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І та II групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_3 проживає разом із його сином - ОСОБА_1 та потребує постійного стороннього догляду з 05.05.2023.

Згідно з актом №1 встановлення факту здійснення догляду від 15.05.2023, виданого виконавчим комітетом П`ятихатської міської ради, позивач доглядає за своїм батьком.

19.05.2023, супроводжуючи батька, позивачем старшому інспектору М.Маширу, як уповноваженій особі НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, були надані перелічені вище документи разом із закордоним паспортом громадянина України, проте старшим інспектором М.Маширом було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України, який досяг 16-річного віку № НОМЕР_5 .

В спірному рішенні зазначено, що відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» громадянину України ОСОБА_1 було відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України на підставі Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ №57 від 27.01.1995.

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення не містить конкретного посилання на статі та пункти нормативно-правових актів, а відтак таке рішення є необґрунтованим. Відсутність в оскаржуваному рішенні мотивів його прийняття взагалі позбавляє можливості позивача навести аргументи щодо їх неправомірності. Також на думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, який повинен довести правомірність прийнятого рішення, не навів жодного доводу щодо того, що в оскаржуваному рішенні встановлені підстави для прийняття рішення про відмову позивачу в перетині державного кордону.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Наведене кореспондується також з положеннями ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.94 №3857-XII. (далі Закон №3857-XII). При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Приписами частини 1 статті 8 Закону №389-VIII передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів (пункт 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII); забороняти громадянам, які перебувають на військовому або спеціальному обліку у Міністерстві оборони України, Службі безпеки України чи Службі зовнішньої розвідки України, змінювати місце проживання (місце перебування) без дозволу військового комісара або керівника відповідного органу Служби безпеки України чи Служби зовнішньої розвідки України; обмежувати проходження альтернативної (невійськової) служби (пункт 16 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII).

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX.

Пунктом 3 вказаного вище Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У подальшому воєнний стан був продовжений Указами Президента України, зокрема, Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Із вищевказаного слідує, що станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин в Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежувалось законодавством.

Згідно із п.8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (далі - Порядок №1455, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі Закон №3857-XII).

Частиною 2 статті 3 Закону №3857-XII встановлено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Правила перетинання державного кордону громадянами України були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (далі Правила №57 у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Правил №57 визначено, що ці Правила визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Як зазначено у пункті 2 Правил №57, у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Так, п.2-1 Правил №57 передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - документи, що підтверджують інвалідність); особи, які мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи і супроводжують одного із таких батьків для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність, а також документів, що підтверджують спільне проживання (їх задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) збігається із задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) їх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або здійснення догляду за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка), що підтверджується актом встановлення факту здійснення догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд. Акт встановлення факту здійснення догляду складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

Колегія суддів зазначає, що рішення НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.05.2023 № 1356 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України відповідає формі, затвердженій наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.12.2010 № 967. Так, зокрема, у рішенні наведено персональні дані позивача, вказано правову підставу його прийняття, а саме: Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ №57 від 27.01.1995 року.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 27.09.2023 року у справі №380/16876/22.

Крім цього, як вже зазначено раніше, позивач маючи намір перетнути державний кордон України, пред`явив старшому інспектору ПК віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанту Максиму Маширу, як уповноваженій особі НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , довідку до акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12 ААГ №178324 від 25.04.2023, виданої Психіатричною МСЕК №3 м. Кривий Ріг, висновок №104 лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І та II групи внаслідок психічного розладу, акт №1 встановлення факту здійснення догляду від 15.05.2023, закордонний паспорт за номером НОМЕР_6 .

Разом з тим, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією на час виникнення спірних правовідносин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 №1212 «Про внесення зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України» виключено з переліку документів, що підтверджує інвалідність.

За таких обставин, позивачу спірним рішенням було правомірно відмовлено в перетинанні державного кордону України, оскільки останнім не надано належних документів для підтвердження інвалідності особи, яку він супроводжував.

При цьому, слід зазначити, що спірне рішення має разовий характер і вичерпало свою дію фактом його виконання, тому за наявності на те законних підстав, які дійсно надають право на перетин державного кордону на виїзд з України, оскаржуване рішення жодним чином не створить перешкод для перетину позивачем кордону України.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 у справі №380/572/23.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров