Справа № 520/8487/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 жовтня 2023 року справа №520/8487/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якій, з урахуванням уточнень позовних вимог від 12.05.2023, просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 3 частиною п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 3 частиною п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, на переконання представника позивача, за результатами розгляду рапорту відмовлено у звільненні з військової служби за сімейними обставинами. Вказано, що оскільки на утриманні позивача перебуває хвора дружина, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, він підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 3 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач за допомогою системи «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з тих підстав, що об`єктивно вивчивши рапорт позивача та долучені до рапорту документи командування Військової частини НОМЕР_1 прийшло до висновку, що відсутні правові підстави для звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідач вказав на те, що роз`яснення цього пункту дає можливість дійти висновку, що наявність лише інвалідності ІІ групи у дружини позивача не дає можливість військовослужбовцю за контрактом звільнитись з військової служби, так як дружина позивача не є особою, яка потребує постійного стороннього догляду (підтвердженого заключенням МСЕК). Підсумовуючи викладене, командування Військової частини НОМЕР_1 прийшло до висновку, що правові підстави для звільнення позивача з військової служби відсутні.

У період з 15.07.2023 по 06.08.2023, 12.10.2023 суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач з 12.10.2021 сержант запасу зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за контрактом строком на 3 (три) роки, що підтверджується витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2021 №206, копія якого наявна у матеріалах справи.

Судом також встановлено, що позивач, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.04.2014, одружений з ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААВ №951080 від 20.01.2022 ОСОБА_4 (дружина позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи, причини інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена з 20.01.2022 строком до 01.02.2023, дата наступного огляду 20.01.2023.

Позивач має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08.08.2014, копія якого наявна у матеріалах справи.

Позивач 25.01.2023 подав рапорт командиру взводу, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ за станом здоров`я дружити та догляду за неповнолітньою дитиною. До вказаного рапорту надано наступний пакет документів: довідка МСЕК серії 12 ААВ №542662; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_3 ; довідка про склад сім`ї №16242; виписку з медичної картки стаціонарного хворого.

Як стверджує позивач у позовній заяві, в усному порядку відповідач повідомив, що правові підстави для звільнення відсутні, тому рапорт не буде підписано та задоволено.

Між тим, доказів отримання відповідачем вказаного рапорту та його розгляду останнім у матеріалах справи відсутні.

У подальшому, 18.03.2023 адвокатом Скоробогатько Володимиром Юрійовичем, в інтересах позивача на адресу відповідача засобами поштового зв`язку направлено рапорт від імені позивача про звільнення позивача з лав Збройних Сил України відповідно до підпункту «г» пункту 3 частиною п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом із рапортом були направлені наступні документи: копії паспорту та РНОКПП позивача; паспорту та РНОКПП ОСОБА_4 (дружина позивача); свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ; свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_3 ; довідки про склад сім`ї №16242; довідки МСЕК серії 12 ААВ №542662.

Відповідно до трекінгу відстежувань поштових повідомлень Акціонерного товариства «Укпошта» №585 відповідач отримав рапорт позивача - 29.03.2023.

Докази розгляду вказаного рапорту позивача відповідачем у матеріалах справи відсутні.

У подальшому, позивачем нарочно відповідачу подано рапорт про звільнення позивача з лав Збройних Сил України відповідно до підпункту «г» пункту 3 частиною п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 24.04.2023, який зареєстрований відповідачем 04.05.2023 вих. №4137/п.

Разом із рапортом були направлені наступні документи: копії паспорту та РНОКПП позивача; паспорту та РНОКПП ОСОБА_4 (дружина позивача); свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ; свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_3 ; довідки про склад сім`ї №16242; довідки МСЕК серії 12 ААВ №542662.

Листом від 09.05.2023 №03/1071 відповідачем надано роз`яснення позивачу про те, що для його звільнення відповідно вимогам підпункту «г» пункту 3 частиною п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутні правові підстави, так як дружина позивача не є особою, яка потребує постійного стороннього догляду (підтвердженого заключенням МСЕК).

Примірник вказаного листа отримано позивачем 12.05.2023, що не заперечується позивачем у справі.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у звільненні з військової служби, позивач через свого представника звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Положеннями статті 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Приписами частин другої та третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Видом військової служби є, зокрема, військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Приписами статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введенно воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Звертаючись до відповідача з рапортом про дострокове припинення (розірвання) контракту позивач вказав підставу для звільнення з військової служби, зокрема, відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який передбачає звільнення з військової служби через наявність сімейних обставин або інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Приписами підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом у зазначений період (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) через наявність сімейних обставин або інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме:

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавцем, серед іншого, у період проведення мобілізації та дії воєнного стану передбачено можливість звільнення військовослужбовців з військової служби за контрактом та припинення (розірвання) контракту (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи (у даному випадку дружина позивача). При цьому, необхідність здійснення такого догляду має бути підтверджена відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

У спірних правовідносинах, позивач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка є інвалідом дитинства ІІ групи (довідка МСЕК серії 12 ААВ від 20.01.2022) та висловивши бажання припинити військову службу, вважає, що він має право на дострокове припинення (розірвання) контракту відповідно до підпунктів «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з чим звернувся до відповідача з відповідним рапортом, в якому, серед іншого, вказав що його дружина є особою з інвалідністю ІІ групи.

Проте, як зазначено судом, починаючи з 24.02.2022 та по теперішній час проводиться мобілізація та діє воєнний стан, у зв`язку з наявністю яких звужується перелік підстав, визначених у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для звільнення з військової служби, зокрема і для звільнення з військової служби за контрактом та припинення (розірвання) контракту.

Приписами пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено перелік підстав для припинення (розірванням) контракту під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), та передбачає звільнення через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

У спірних правовідносинах, позивачем відповідачу на момент розгляду рапорту не було надано документ, який підтверджує наявність щодо позивача такої сімейної обставини щодо звільнення з військової служби за контрактом у зазначений період (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), а саме - відповідний медичний висновок медико-соціальної експертної комісії про необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною.

Сама ж наявність особи з інвалідністю ІІ групи (у даній справі дружина позивача), як встановлено судом, не передбачена підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як підстава для припинення (розірвання) контракту у період, який мав місце на момент розгляду рапорту позивача, зокрема, з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації).

Інших підстав для припинення (розірвання) контракту відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивачем у рапорті не наведено.

За таких підстав та вказаних правових норм суд дійшов висновку щодо безпідставності позовних вимог.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновки суду по суті спору не змінюють.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, судом враховано, що представником позивача до матеріалів справи 20.06.2021 надано додаткові докази, а саме: копію висновку ЛКК від 19.06.2023 №57/205/7, який виданий на ім`я дружини позивача.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що вказаний документ був складено та відповідною комісією 20.06.2023 датовано, та наданий відповідачу вже після надання оцінки рапорту та пакету документів. Тобто рапорт позивача розглянутий 09.05.2023, а додатковий доказ позивачем надано - 22.06.2023, відтак відповідач був позбавлений можливості надати оцінку вказаному документу.

Суд зауважує, що позивач не позбавлений права на звернення до відповідача з повторним рапортом про звільнення з лав Збройних Сил України відповідно до підпункту «г» пункту 3 частиною п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», надавши новий пакет документів для розгляду відповідачем, встановлений чинним законодавством України.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач є військовослужбовцем, що не заперечується відповідачем у справі. Дана справа стосується виконання військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та відмови у задоволенні позовних вимог, питання про його розподіл суд не вирішується.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 19.10.2023.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА