Справа № 420/14484/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), у якому просить:

- визнати протиправною, викладену у відповіді №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 року, відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з 90 % суддівської винагороди працюючого судді та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці, який станом на 18.03.2023 року складав 40 років 04 місяця 15 днів;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №77 від 23.05.2023 року в частині: встановлення розміру відсотку щомісячного грошового утримання; встановлення розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання; неврахування до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 року по 15.10.1980 року (1 рік 11 місяців 5 днів) та половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981 по 28.06.1986 (2 роки 5 місяців), виконання обов`язків народного судді з 06.03.1987 року по 21.06.1987 (3 місяці і 15 днів), роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р. (35 років, 8 місяців та 26 днів, замість 35 років 6 місяців та 26 днів);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 18.03.2023 р. у розмірі 90 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального Управління Державної судової адміністрації в Одеській області №569/23-вих. від 22 березня 2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично сплачених сум.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що 16.03.2023 р. рішенням конституційного органу України, Вищої Ради Правосуддя, № 217/0/15-23 його було звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку. Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який міститься у зазначеному рішення Вищої Ради правосуддя, стаж роботи Позивача складає 40 років 04 місяця 15 днів. За результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії по старості рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 77 від 23.05.2023 р. позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 18.03.2023 року по 09.07.2025 року та з 10.07.2025 і довічно, як судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402- VIII в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи Позивача на посаді судді -35 років, 6 місяців та 26 днів. У зв`язку з чим, позивач звернувся до Відповідача з заявою про здійснення перерахунку та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди з 18.03.2023 року, зазначаючи, що Відповідачем неправомірно то необґрунтовано не зараховувані у стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, роботу в якості виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р. ( 3 місяця і 15 днів), роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р. (35 років, 8 місяців та 26 днів замість 35 років, 6 місяців та 26 днів), календарний період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 р. по 15.10.1980 р. (1 рік 11 місяців 5 днів), половину часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. 1-І. Мечникова з 01.09.1981 по 28.06.1986 (2 роки 5 місяців). Проте, відповідач листом №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 року повідомив про відмову у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% суддівської винагороди працюючого судді, та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці, який станом на 18.03.2023 року складав 40 років 04 місяця 15 днів, обґрунтовуючи, що стаж на посаді судді визначений вірно, відповідає вимогам чинного законодавства, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на цей час підстав немає. Відповідно до змісту вищевказаного рішення Відповідачем застосовані умови обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначені ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, відповідно до якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Застосування лише норм Закону № 1402-VIII до правовідносин, які виникли між Позивачем і Відповідачем, для обчислення та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є недостатнім, а тому необґрунтованим та неправомірним.

10.07.2023 р. відповідач надав відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні та отримує довічне грошове утримання суддів у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу роботи на посаді судді 35 років відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 (надалі по тексту Закону №1402-VІII). 31.05.2023 надійшло звернення Позивача стосовно порядку та умов нарахування грошового утримання судді у відставці та розрахунку страхового страху. Листом від 14.06.2023 №15431-15102/Л-02/8-1500/23 Позивачу роз`яснено норми чинного законодавства на підставі яких розраховано її страховий стаж та розмір грошового утримання судді у відставці. При цьому, вказує, що відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-V до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді, зокрема, судді судів України. Тобто чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді часу проходження строкової військової служби, періоду навчання, тощо, а тому, виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому Законом №1402 на момент відповідного розрахунку. Крім того, враховуючи положення ст. 142 Закону №1402 перерахунок грошового утримання Позивача повинен бути проведений виходячи з 50 відсотків від суддівської винагороди (чинної) судді, який працює на відповідній посаді. «Суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону №1402-VIII. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст. 137 Закону No1402-VIII) відповідно до положень п.1 та п. 6 ст. 69 Закону №1402-VIII. Іншого чинним законодавством не передбачено.

ІII. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 26.06.2023 року справу прийнято до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

16.03.2023 р. рішенням Вищої ради правосуддя № 217/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку, при цьому станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, становить 40 років 04 місяця 15 днів. ( а.с. 33)

13.04.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про призначення довічного грошового утримання судді в відставці, до якої були додані, серед іншого, довідка про заробітну плату, документи про виконання роботи, яка надає право на певний вид пенсії, трудова книжка або документи про стаж, про що свідчить розписка повідомлення про прийняття заяви від 13.04.2023 р. вх.. № 2593.( а.с.60)

23.05.2023 р. рішенням Малиновського ОУ ПФУ в м. Одесі за № 77 проведено перерахунок пенсії ( перехід з виду на вид) на довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно якому повний страховий стаж складає 43 р. 07 міс. 23 дн., у тому числі стаж судді 35 р. 06 міс. 26 дн., загальний процент розрахованої пенсії від заробітку 80 %.

Згідно Форми РС - алгоритм розрахунку стажу ОСОБА_1 щодо щомісячного грошового утримання суддям повний страховий стаж складає 43 р. 07 міс. 23 дн., який включає:

- період 12.09.1977 - 01.06.1978 8 місяців 20 днів;

- період 10.11.1978 - 15.10.1980 Військова служба строкова ( 1 рік 11 місяців 6 днів);

- період 01.09.1981 - 26.06.1986 Навчання в юридичному вузі ( 4 роки 9 місяців 26 днів),

- період 01.08.1986 - 05.031987 7 місяців 5 днів,

- період 06.03.1987 - 31.12.2003 судді (16 років 9 місяців 26 днів)

- період 01.04.2004 - 31.12.2022 судді (18 років 9 місяців 0 днів). ( а.с. 62)

31.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди з 18.03.2023 року, оскільки рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 77 від 23.05.3023 р. здійснено перерахунок пенсії по старості, яку він отримував з липня 2020 року, при цьому призначено щомісячне довічне грошове утримання, починаючи з 18.03.2023 року по 09.07.2025 року та з 10.07.2025 і довічно, як судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-УІІІ), в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи на посаді судці - 35 років, 6 місяців та 26 днів. Однак, приймаючи вказане рішення Управління ПФУ в Одеській області не врахувало інший стаж його роботи на посаді судді, а саме роботу в якості виконуючого обов`язки народного судді народного суду Малиновського району м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р. ( 3 місяця і 15 днів), роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р. (35 років, 8 місяців та 26 днів). Також не врахований у стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 по 15.10.1980 (1 рік 11 місяців 5 днів); половину часу навчання за денною формою у Одеському держаному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981 по 28.06.1986 (2 роки 5 місяців). Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який міститься у зазначеному рішення Вищої Ради правосуддя, стаж його роботи складає 40 років 04 місяця 15 днів. Отже, загальний стаж роботи заявника, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, становить понад 40 років, а саме - 40 років 4 місяці і 15 днів. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді. З огляду на вищевикладене, Управлінням ПФУ в Одеській області безпідставно не враховано до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання 4 роки і 8 місяців. ( а.с. 34)

14.06.2023 р. листом за № 15431-15102/Л-02/8-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області на звернення позивача стосовно пенсійного забезпечення, повідомив, Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-УІІІ (далі Закон) визначені вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 5 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повни: рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч, 4 ст. 142 Закону). Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації; України в Одеській області від 22.03.2023 № 569/23-вих. виходячи з розрахунку 80% суддівське винагороди, та розмір становить 129 796,25 грн., де: основний розмір 129273,00 грі (161591,25 грн. х 80 %), пенсія за особливі заслуги перед Україною 523,25 грн. Стаж на посаді судді визначено вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на цей час підстав не має (а.с.43).

Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Одеській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також відмову у перерахунку пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про захист своїх прав.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 р. ( далі Закон №1402-VI), передбачено, зокрема

- до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. ( частина перша статті 137 Закону №1402-VIII)

- до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. ( частина перша статті 137 Закону №1402-VIII)

- судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. ( частина перша ст. 142 Закону №1402-VI)

- суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". ( частина друга ст. 142 Закону №1402-VI)

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. ( частина третя ст. 142 Закону №1402-VI)

- пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. ( частина п`ята ст. 142 Закону №1402-VI )

- судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). ( абзац 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII)

Відповідно до статті 138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок № 3-1), яким передбачено, зокрема,

- заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи. Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку. ( пункт 1 розділу I Порядку № 3-1)

- не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку. ( пункт 3 розділу IV Порядку № 3-1)

- орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. ( пункт 4 розділу IV Порядку № 3-1)

VI. Оцінка суду

З аналізу зазначених нормативно-правових актів вбачається, що положеннями абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" чинного Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). При цьому, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. ( частина третя ст. 142 Закону №1402-VI)

Суд також зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19 зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами. Частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці четвертому пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) (аналогічна позиція висловлена у постанові ВП ВС від 08.10.2020 по справі № 9901/537/19).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Вищої ради правосуддя від 16.03.2023 р. № 217/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку, при цьому вказавши, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді, який дає йому право на відставку становить 40 років 04 місяця 15 днів. ( а.с. 33).

Оскаржуваним рішенням Малиновського ОУ ПФУ в м. Одесі за № 77 від 23.05.2023 р. у зв`язку з переходом з пенсії за віком та на підставі заяви ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», врахувавши наявність у нього 35 р. 06 міс. 26 дн. стажу судді , який включає періоди з 06.03.1987 по 31.12.1987 р. та з 01.04.2004 по 31.12.2022 р. ( а.с. 62).

За позицією позивача при прийнятті даного рішення відповідачем неправомірно не врахувано стаж його роботи, який дає йому право на відставку, зокрема, періоди його роботи

- в якості виконуючого обов`язки народного судді народного суду Малиновського району м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р. ( 3 місяця і 15 днів),

- проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 по 15.10.1980 (1 рік 11 місяців 5 днів);

- половину часу навчання за денною формою у Одеському держаному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981 по 28.06.1986 (2 роки 5 місяців).

- роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р. (35 років 8 місяців та 26 днів)

В обґрунтування правомірності дій в частині визначення стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме 35 років 6 місяців та 26 днів, відповідач вказує, що зарахування виключно період роботи позивача на посаді судді, відповідає положенням статі 137 Закону України № 1402-VIII, чинної на момент проведення такого перерахунку.

Суд не погоджується з даною позицією пенсійного органу, враховуючи наступне.

Перевіряючи правомірність зарахування позивачу до стажу роботи судді період його роботи на посаді судді, то відповідно до Форми РС - алгоритм розрахунку стажу ОСОБА_1 щодо щомісячного грошового утримання, відповідачем зараховано період з 06.03.1987 по 31.12.2003 р. (16 років 9 місяців 26 днів) та період з 01.04.2004 по 31.12.2022 (18 років 9 місяців 0 днів). ( а.с. 62)

При цьому, суд зауважує, що ухвалою суду від 26.06.223 р. про відкриття провадження у справі було зобов`язано відповідача надати документальне підтвердження або спростування доводів позивача щодо неврахування до стажу його роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у т.ч. роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р. (35 років, 8 місяців та 26 днів, замість 35 років 6 місяців та 26 днів).

Проте, дане судове рішення відповідачем не виконано, доказів поважності причин її не виконання до суду не надано.

Згідно ч. 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд розглядає справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Як зазначалось вище, відповідачем зараховано до стажу роботи судді період роботи позивача на посаді судді, починаючи з 06.03.1987 р. по 31.12.2003 р., а відтак наявні підстави вважати, що до спірного загального періоду стажу роботи позивача на посаді судді включена робота на посаді виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р.

Вказане також підтверджується Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Малиновським районним судом міста Одеси від 11.04.2023 р., згідно якому стаж роботи станом на 16.03.2023 року включає посаду судді - в.о. народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 по 21.06.1987 р.

З огляду на вказане, вимоги позивача в частині не врахування відповідачем в стаж його роботи, який дає йому право на відставку, періоди його роботи в якості виконуючого обов`язки народного судді народного суду Малиновського району м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р. ( 3 місяця і 15 днів), не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи а тому у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 за №№ № 9-27, починаючи з 22.06.1987 р. та 17.03.2023 р. ОСОБА_1 працював на посаді народного судді Малиновського райсуду, судді Малиновського райсуду м. Одеси, що також підтверджується Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Малиновським районним судом міста Одеси від 11.04.2023 р., згідно якому стаж роботи станом на 16.03.2023 року включає посади судді Малиновського районного народного суду м. Одеси, судді Малиновського районного суду м. Одеси у період з 22.06.1987 р. по 16.06.2023 р.

З огляду на вказані обставини суд вважає, що відповідачем неправомірно не включено до стажу роботи позивача на посаді судді період його роботи з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р. на посадах народного судді Малиновського райсуду, судді Малиновського райсуду м. Одеси.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів щодо обґрунтованості включення до стажу роботи позивача на посаді судді саме періоди з 06.03.1987 по 31.12.2003 р. (16 років 9 місяців 26 днів) та період з 01.04.2004 по 31.12.2022 (18 років 9 місяців 0 днів).

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді період проходження строкової військової служби в Радянській армії та половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, то суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на час обрання ОСОБА_1 народним суддею (1987 рік) питання визначення стажу роботи на посаді судді не було врегульовано, а тому норми пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII не застосовуються.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а.

Як вбачається з рішення Вищої ради правосуддя № 217/0/15-23 від 16.03.2023 р., яким ОСОБА_1 звільнено з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку, то до стажу роботи позивача, який надає йому право на відставку судді, було зараховано період проходження строкової військової служби та половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Відповідно до наявних у справі копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( а.с. 14-23) у записі під номером 4 значиться « служба в Советской Армии с 10.ХІ.78 - 15.ХІ.80 », а згідно військового квитка НОМЕР_2 ОСОБА_1 ( а.с. 24-28) проходження військової служби вказано з 10.11.1978 по 15.11.1980 р.

У розрахунку ГУ ПФУ в Одеській області щодо стажу ОСОБА_1 для призначення щомісячного грошового утримання суддям ( Форма РС-право № 77) ( а.с. 62) також вказано період проходження строкової військової служби у період з 10.11.1978 -15.10.1980 ( 1 рік 11 місяців 6 днів).

Щодо періоду навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, то відповідно записів під № 5-6 трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 значить період з 01.09.1981 по ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно диплома НОМЕР_3 , виданого Одеським держаним університетом ім. І.І. Мечникова ( а.с. 29), а також розрахунку ГУ ПФУ в Одеській області щодо стажу ОСОБА_1 для призначення щомісячного грошового утримання суддям ( Форма РС-право № 77) ( а.с. 62) період навчався в юридичному вузі складає з 01.09.1981-26.06.1986 ( 4 роки 9 місяців 26 днів).

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування судом при розгляді цієї справи.

Щодо іншого спірного питання, яке полягає у правомірності дій ГУ ПФУ в Одеській області в частині призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 % від суддівської винагороди, замість 90 % від розміру суддівської винагороди, як це вказує позивач, то суд вказує про таке.

При вирішенні даного спірного питання, суд застосовує правові висновки Верховного суду, викладені у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 15.02.2022 у справі № 340/161/21, від 02.08.2022 у справі №620/6361/20, від 26.01.2023 у справі № 500/6626/21, від 30.03.2023 у справі №280/8853/20, від 11.04.2023 у справі № 200/8353/20-а та від 09.05.2023 у справі № 580/112/21, в яких Верховний Суд дійшов наступного висновку: … до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону. Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами. Відповідно, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII. Також, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді..

Як зазначалось вище, частиною 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Як зазначалось вище, оскаржуваним рішенням №77 від 23.05.2023 року позивачу нараховано довічне грошове утримання, розміром 80 % від суми грошової винагороди діючого суддів, враховуючи наявність у позивача 35 років 06 міс. 26 днів стажу судді.

Оскільки під час розгляду даної справи судом встановлено неправомірне не зарахування позивачу до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 року по 15.10.1980 року (1 рік 11 місяців 5 днів), половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 по 26.06.1986 рр, роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 16.03.2023 р., в також враховуючи, що відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 16 березня 2023 року № 217/0/15-23, в якому зазначено, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи позивача, який дає йому право на відставку, становить 40 років 4 місяці 15 днів, тобто повних 40 років на посаді судді, суд дійшов висновку, що розмір його довічного грошового утримання згідно ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII повинен складати 90 % суддівської винагороди (50 % + 20% (20 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а тому призначене позивачу грошове утримання підлягає перерахунку.

З огляду на викладене, суд вважає, що викладені відповідачем у листі №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 підстави щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 % суддівської винагороди працюючого судді та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці є протиправними, оскільки суперечать фактично встановленим обставинам та законодавству, чинному на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 2 частини 2 ст. 245 КАС України передбачено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк ( пункт 19 частини першої ст. 4 КАС України).

Оскільки під час прийняття рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №77 від 23.05.2023 року відповідачем неправомірно визначені 80 % щомісячного грошового утримання та розмір призначеного щомісячного довічного грошового утримання внаслідок не врахування до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 року по 15.10.1980 року, половини часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 по 26.06.1986, роботу на посаді судді з 22.06.1987 р. по 17.03.2023 р., суд дійшов висновку про визнання даного рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За положеннями частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зважаючи на встановлені обставини під час розгляду даної справи та з метою належного захисту порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов`язати пенсійний орган зарахувати позивачу до стажу роботи, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 року по 15.10.1980 року, половину часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 по 26.06.1986, період роботи на посаді судді з 22.06.1987 р. по 16.03.2023 р., з урахуванням виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р., а також зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суми суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Територіально управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 22.03.2023 р. № 569/23-вих., починаючи з 18.03.2023 року, з урахуванням фактично сплачених сум.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 48899 від 20.06.2023 р.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині вимог зобов`язального характеру, які є похідними від вимог щодо визнання протиправними дії відповідача, які судом задоволені, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною, викладену у відповіді №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 року, відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з 90 % суддівської винагороди працюючого судді та стажу судді, який дає право на отримання грошового утримання судді у відставці.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №77 від 23.05.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10.11.1978 року по 15.10.1980 року, половину часу навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1981 по 26.06.1986, період роботи на посаді судді з 22.06.1987 р. по 16.03.2023 р., з урахуванням роботи на посаді виконуючого обов`язки народного судді Малиновського районного народного суду м. Одеси з 06.03.1987 р. по 21.06.1987 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суми суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Територіально управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 22.03.2023 р. № 569/23-вих., починаючи з 18.03.2023 року, з урахуванням фактично сплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. шістдесят коп.) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна