Справа № 160/6679/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/6679/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Дєєв М.В.) в адміністративній справі №160/6679/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.02.2023 року по 27.03.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу у відповідача, при звільненні позивача зі служби відповідачем не в повному обсязі було нараховано та виплачено належне позивачу грошове забезпечення. 23.03.2023 року відповідачем було здійснено фактичний розрахунок при звільнення, при цьому відповідачем не виплачено позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.02.2023 року та до 27.03.2023 року у розмірі 24788,64 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги скаржник покликається на те, що спеціальні норми законодавства, що регулюють проходження служби в органах поліції та виплату грошового забезпечення не містить норми, яка б зобов`язувала здійснити виплату всіх сум саме у день звільнення.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та звільнений з служби відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 01.02.2023 року №009 о/с з 06.02.2023 року.

Остаточний розрахунок всіх сум, що належить позивачу при звільненні здійснений 27.03.2023 року.

Позивач вважаючи протиправним не нарахуванням та не виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що у позивача наявне право на отримання середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, проте визначаючи суму до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції врахував правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 1-2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" (Закон №580) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" та Постанови № 988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. (далі Порядок № 260)

Згідно з п. 5 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином склад грошового забезпечення визначений п. 5 розділу І Порядку №260, аналогічна норма зазначену у п. 1 Постанови № 988.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Нормами спеціального Закону №580 не врегульовано питання строків розрахунку при звільненні.

Приписами ст. 116 Кодексу Законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать в день звільнення. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Враховуючи зазначені норми законодавства, такі не звільняють відповідача здійснити розрахунок з працівником у день звільнення, інакше звороня поведінка ставить звільненого працівника у невизначене становище щодо періоду отримання належних йому сум.

Разом з тим, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Крім того в указаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду і у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

Вказані судові рішення були враховані судом першої інстанції, а отже виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, та враховуючи те, що правове регулювання відшкодування працівнику середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні, судом визначено розмір пов`язаний із затримкою розрахунку при звільненні з виплати грошового забезпечення.

Скаржник не зазначив в апеляційній скарзі доводів щодо незгоди з визначеним судом розрахунком до стягнення.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року в адміністративній справі №160/6679/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник