Справа № 120/10521/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 жовтня 2023 р. Справа № 120/10521/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Бошкової Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання: Гепфель А.А.,

представника позивачів: Волошенюк О.В.,

представника відповідача: Петренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до: Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі позивачі) з адміністративним позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказують, що рішенням державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради код: 67 від 06.04.2023 відмовлено у державній реєстрації по заяві "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо ТОВ підприємство "АВІС".

Вищезазначене рішення позивачі вважають протиправним, оскільки державним реєстратором не зазначено, який саме пункт статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» порушено позивачами, що унеможливлює здійснення предметного аналізу підстав відмови. При цьому, позивачі звертають увагу, що відповідач у рішенні від 06.04.2023 наводить твердження, які вступають між собою у протиріччя та позбавляють їх права на розпорядження частками у статутному капіталі ТОВ підприємство «АВІАС».

Ухвалою суду від 19.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано сторонам строк для усунення недоліків останньої.

27.07.2023 представник позивачів усунула недоліки, визначені ухвалою від 19.07.2023, шляхом визначення належного відповідача.

Ухвалою від 01.08.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд останньої у порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 11.09.2023.

24.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позиції сторони відповідача зазначено, що договір, за яким виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства обумовлені обставинами, вчиняється у письмовій формі. Істотними умовами такого договору є розмір частки у статутному капіталі товариства, що відчужується, ціна договору, обставини, що обумовлюють настання, зміну або припинення прав та обов`язків сторін щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства, строк дії договору.

Відтак, враховуючи те, що в Акті приймання-передачі частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «АВІС» відсутнє посилання на відчуження частини частки відповідно до укладеного договору, державним реєстратором відділу реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради правомірно винесено рішення від 06.04.2023 (код: 67) про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «АВІС» (13304871).

Ухвалою від 11.09.2023 вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті на 27.09.2023.

У судовому засіданні, 27.09.2023 оголошено перерву до 09.10.2023.

У судовому засіданні, 09.10.2023 представник позивачів зазначила про необґрунтованість оскаржуваного рішення та звернула увагу на те, що п. 4.4 Договору купівлі-продажу частки від 14.03.2019 з урахуванням додаткової угоди до цього Договору від 25.02.2022, визначено підстави та порядок повернення частки у статутному капіталі. У свою чергу, укладений між позивачами Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АВІАС» від 16.03.2023 не суперечить ані умовам Договору, ані вимогам законодавства.

З огляду на вищезазначене представник позивачів просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.04.2023, яким відмовлено у державній реєстрації змін до відомостей про юридичну особу.

Представник відповідача у свою чергу вказала, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення є п. 5 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», тому на переконання сторони відповідача, державним реєстратором правомірно відмовлено у вчиненні реєстраційних дій по заяві ОСОБА_2 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо ТОВ підприємство "АВІС".

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив таке.

30.03.2023 ОСОБА_2 як один із учасників ТОВ підприємство "АВІАС" звернулась до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Форма 2), з метою проведення реєстраційної дії "зміна засновників (учасників) або відомостей про таких осіб" щодо ТОВ «АВІАС».

До заяви було додано документ про сплату адміністративного збору, акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства, договір купівлі-продажу частини частки, додаткову угоду до Договору купівлі-продажу частини частки.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Вінограй І.В. прийнято рішення код: 67 від 06.04.2023.

В мотивувальній частині рішення зазначено, що документи суперечать вимогам Конституції та законів України, а саме: ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в акті приймання-передачі частини частки у статутному капіталі відсутнє посилання на відчуження частини частки відповідно до укладеного договору). Акт приймання-передачі як такий не має ознак правочину у розумінні ст. 202 ЦК України, а є лиш первинним документів, який посвідчує факт існування між сторонами відповідних правовідносин, зокрема відносин купівлі-продажу. Відтак, акт є належним доказом укладення сторонами договору купівлі-продажу. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.02.2022 по справі №922/2182/21).

Ураховуючи викладене, керуючись статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Не погоджуючи із рішенням державного реєстратора Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 06.04.2023, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV).

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону № 755-IV державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 755-IV державна реєстрація базується на таких основних принципах: 1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; 2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; 3) врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; 4) державної реєстрації за заявницьким принципом; 6) єдності методології державної реєстрації; 7) об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; 8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; 9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.

Положеннями частини 1 статті 5 Закону № 755-IV визначено, що систему органів у сфері державної реєстрації становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) інші суб`єкти державної реєстрації.

Згідно із частиною 2 статті 6 Закону № 755-IV державний реєстратор: 1) приймає документи; 1-1) встановлює черговість розгляду поданих документів для державної реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 3-1) під час проведення реєстраційних дій у випадках, передбачених цим Законом, обов`язково використовує відомості реєстрів, автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів; 3-2) перевіряє дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, за допомогою Єдиного реєстру довіреностей; 3-3) перевіряє використання спеціальних бланків нотаріальних документів, на яких викладені документи, що подаються для здійснення реєстраційних дій, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 6-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що державний реєстратор, серед іншого, перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації.

Подання документів для державної реєстрації, а також вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації визначено статтями 14 та 15 Закону №755-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 25 Закону № 755-IV державна реєстрації та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30.03.2023 ОСОБА_2 як учасник ТОВ підприємство "АВІАС" звернулась до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Форма 2), з метою проведення реєстраційної дії "зміна засновників (учасників) або відомостей про таких осіб" щодо ТОВ «АВІАС».

До заяви позивач додала документ про сплату адміністративного збору, акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства, договір купівлі-продажу частини частки, додаткову угоду до Договору купівлі-продажу частини частки.

Вищезазначені документи прийняті відповідачем 05.04.2023, що підтверджується описом документів, що надаються заявником для проведення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу».

Згідно з положеннями частини другої статті 25 Закону № 755-IV порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); 2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; 5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; 7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; 8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів; 10) видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі).

Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 № 359/5 затверджено «Порядок державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи» (далі - Порядок № 359/5), який визначає процедуру проведення відповідно до Закону №755-IV державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 359/5 документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати вимогам, установленим Законом.

Пунктом 10 розділу ІІ Порядку № 359/5 визначено, що державний реєстратор у строки, визначені законом, здійснює перевірку зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі документів на наявність підстав для зупинення їх розгляду та на наявність підстав для відмови в державній реєстрації.

У разі наявності підстав для зупинення розгляду документів державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру вичерпний перелік таких підстав, передбачених законом.

За допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру формується повідомлення про зупинення розгляду документів із зазначенням строку, виключного переліку підстав для його зупинення, рішення суб`єкта державної реєстрації про зупинення розгляду документів, що за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру розміщується на порталі електронних сервісів у день такого зупинення та надсилається заявнику на адресу його електронної пошти.

Якщо за результатами здійсненої перевірки поданих документів державним реєстратором встановлено наявність підстав як для зупинення їх розгляду, так і для відмови у державній реєстрації, які не пов`язані одна з одною, та усунення підстав для зупинення розгляду документів не матиме наслідком проведення державної реєстрації, державний реєстратор формує повідомлення про відмову в проведенні державної реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови та із зазначенням підстав для зупинення їх розгляду.

Згідно з пунктом 12 Загальних засад проведення державної реєстрації Порядку № 359/5 державний реєстратор за наявності підстав для відмови у державній реєстрації, визначених статтею 28 Закону, за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру формує повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови та рішення суб`єкта державної реєстрації про відмову у державній реєстрації, що за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру розміщується на порталі електронних сервісів у день відмови у державній реєстрації.

Частиною 1 статті 28 Закону № 755-IV визначені підстави для відмова у державній реєстрації, а саме:

1) документи подано особою, яка не має на це повноважень;

2) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії;

3) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться відомості про обтяження корпоративних прав - у разі державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи в результаті відчуження її таким засновником (учасником), крім випадків стягнення у дохід держави такої частки як санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції";

3-1) заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи в результаті відчуження її таким засновником (учасником), подано щодо засновника (учасника), який на момент подання заяви внесений до Єдиного реєстру боржників (крім випадку, якщо таким засновником (учасником) є державний орган, орган місцевого самоврядування);

3-2) документи подані до неналежного суб`єкта державної реєстрації;

3-3) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації;

4) подання документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі;

5) документи суперечать вимогам Конституції та законів України;

6) документи суперечать статуту громадського формування;

7) порушено встановлений законом порядок створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи;

7-1) порушено встановлену учасником вимогу нотаріального засвідчення справжності підпису під час прийняття рішень з питань діяльності юридичної особи та/або вимоги нотаріального посвідчення правочину, предметом якого є частка такого учасника у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) відповідної юридичної особи;

8) невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону;

9) щодо засновника (учасника) юридичної особи, що створюється, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

10) щодо юридичної особи, стосовно якої подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

10-1) щодо юридичної особи, стосовно якої подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов`язаних із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, у Єдиному державному реєстрі міститься запис про судове рішення про визнання юридичної особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури;

10-2) щодо юридичної особи, стосовно якої в Єдиному державному реєстрі міститься запис про судове рішення щодо визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу, визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи, якщо таке рішення або його частину визнано недійсними, зміни до установчих документів юридичної особи є підставою для проведення реєстраційних дій;

10-3) невідповідність відомостей, зазначених у заяві про державну реєстрацію, відомостям, зазначеним у документах, поданих для державної реєстрації, або відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом;

10-4) невідповідність відомостей, зазначених у документах, поданих для державної реєстрації, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом;

10-5) подання документів з порушенням встановленого законодавством строку для їх подання, крім документів щодо кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи;

11) документи для державної реєстрації припинення юридичної особи подані:

- раніше строку, встановленого цим Законом;

- щодо юридичної особи, що припиняється в результаті її ліквідації та є засновником (учасником) інших юридичних осіб та/або має не закриті відокремлені підрозділи, та/або є засновником третейського суду;

- в Єдиному державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації в результаті злиття, приєднання або поділу;

- щодо акціонерного товариства, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованої реєстрації випуску акцій;

- щодо юридичної особи - емітента цінних паперів, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованих випусків цінних паперів;

- щодо юридичної особи, що ліквідується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім банків, стосовно яких процедура ліквідації здійснюється відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- щодо юридичної особи, що реорганізується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відсутні відомості про узгодження плану реорганізації юридичної особи, крім випадків, встановлених законом;

- щодо юридичної особи, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування;

- щодо юридичної особи, що припиняється в результаті ліквідації, стосовно якої надійшли відомості про відкрите виконавче провадження;

- щодо юридичної особи, стосовно якої відкрито провадження у справі про банкрутство;

12) статут товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю поданий зі змінами, прийнятими без врахування голосів, які припадають на частку померлого учасника товариства;

13) заяву про державну реєстрацію створення юридичної особи, державну реєстрацію включення відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру, державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, подано із зазначенням кінцевого бенефіціарного власника, який на день подання заяви згідно з відомостями реєстрів помер.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 26 Закону № 755-IV повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації повинно містити посилання на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також повинно бути зазначено, який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства.

Відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених цією статтею, а також відмова у державній реєстрації (легалізації) професійної спілки, її організації або об`єднання не допускається.

Суд зазначає, що зверненню позивачів із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу передували наступні фактичні обставини.

14.03.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений Договір купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ - підприємство «АВІС», відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_1 (Продавець) передає у власність ОСОБА_2 (Покупець) 80% статутного капіталу ТОВ - підприємство «АВІС» (), які у грошовому еквіваленті становлять 11520000,00 грн., а Покупець приймає і зобов`язується сплатити їх вартість на умовах, встановлених цим Договором.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що Покупець здійснить оплату придбаної нею частини частки статутного капіталу Товариства із відтермінуванням платежу у період з 01.03.2022 по 12.03.2022. Відповідно до п. 3.1. Договору право власності на частину частку, що відчужується, у Покупця виникає з моменту укладення цього Договору.

Згідно із п. 4.4. Договору, якщо Покупець не виконає свого зобов`язання щодо повної оплати грошового еквівалента вартості придбаної нею частини частки статутного капіталу Товариства протягом строку, вказаного у п. 2.2. Договору, така частка підлягає поверненню Продавцю протягом періоду з 14.03.2022 по 18.03.2022. Пунктом 4.5. Договору унормовано, що Додатком до Договору є Протокол позачергових Загальних Зборів Учасників Товариства №302 від 14.03.2019 й Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства від 14.03.2019.

На виконання Договору позивачі склали Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ - підприємство «АВІС» від 14.03.2019. Відповідно до прийнятого Позивачами рішення Відповідач здійснив реєстраційні дії.

25.02.2022 Позивачі уклали Додаткову угоду до Договору, в якій виклали п. 2.2 й п. 4.4. Договору купівлі-продажу у новій редакції, а саме:

- пункт 2.2. «Покупець здійснить оплату придбаної нею частки статутного капіталу Товариства із відтермінуванням платежу до 28.02.2023 включно».

- пункт 4.4. «Якщо Покупець не виконає свого зобов`язання щодо повної оплати грошового еквівалента вартості придбаної нею частини частки статутного капіталу Товариства протягом строку, вказаного у п. 2.2. Договору, така частка підлягає поверненню Продавцю за першою його вимогою».

Оскільки ОСОБА_2 не виконала умов Договору та не здійснила оплату придбаної нею частки статутного капіталу Товариства із відтермінуванням платежу до 28.02.2023 включно, то ОСОБА_1 направив на її адресу лист від 05.03.2023 із вимогою негайного повернення частини частки в статутному капіталі Товариства у розмірі 80%, які у грошовому еквіваленті становлять 11520000,00.

16.03.2023 позивачі підписали Протокол №380 позачергових загальних зборів учасників ТОВ - підприємство «АВІС», яким вирішили: погодити повернення Учасником Товариства ОСОБА_2 належної їй частки у Статутному капіталі Товариства у розмірі 80%, яка у грошовому еквіваленті становить 11520000,00 грн. у зв`язку із не виконанням нею свого зобов`язання щодо повної оплати грошового еквівалента вартості придбаної нею частки статутного капіталу Товариства протягом строку, вказаного у п. 2.2. Договору, а саме до 28.02.2023 шляхом укладення між Учасниками Товариства Акту приймання-передачі частки у Статутному капіталі; змінити й затвердити розмір часток Учасників Товариства у статутному капіталі Товариства, де розмір часток Учасників становить: ОСОБА_2 10%, ОСОБА_1 90%.

16.03.2023 позивачі склали, підписали та нотаріально завірили Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ - підприємство «АВІС», яким підтверджується, що ОСОБА_2 повернула, а ОСОБА_1 прийняв частину частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 80%, яка у грошовому еквіваленті становить 11520000,00 грн.

При цьому, у акті приймання-передачі зазначено, що Сторони не мають один до одного майнових претензій у зв`язку з передачею зазначеної у Акті частини частки у статутному капіталі Товариства.

Водночас, відповідач відмов у проведенні реєстраційної дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу ТОВ - підприємство «АВІАС» посилаючись на пункт 5 частини першої статті 28 Закону № 755-IV, яким визначено, що подані для реєстрації документи суперечать вимогам Конституції та законів України, а саме: ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в акті приймання-передачі частини частки у статутному капіталі відсутнє посилання на відчуження частини частки відповідно до укладеного договору).

Суд зазначає, що відповідачем не конкретизовано частину статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», якій не відповідає укладений між позивачами акт приймання-передачі частки у статутному капіталі від 16.03.2023, що свідчить про необґрунтованість рішення.

Водночас, посилаючись на приписи ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», відповідач вказав, що в акті приймання-передачі частини частки у статутному капіталі відсутнє посилання на відчуження частини частки відповідно до укладеного договору.

Суд зазначає, що такі висновки державного реєстратора не відповідають дійсності, адже в пункті 1 Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ - підприємство «АВІС» від 16.03.2023, чітко визначено, що ОСОБА_2 повернула, а ОСОБА_1 прийняв частину частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 80%, яка у грошовому еквіваленті становить 11520000,00 грн.

При цьому, такий акт містить відомості про причини повернення частки у статутному капіталі та посилання на умови договору купівлі-продажу, які передбачаються процедуру повернення частки у статутному капіталі.

Суд зазначає, що Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ - підприємство «АВІС» від 16.03.2023 не суперечить умовам договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ підприємство «АВІАС» від 14.03.2019 з урахуванням додаткової угоди до Договору купівлі-продажу частки від 14.03.2019.

Окрім того, за змістом оскаржувного рішення зазначено, що: «Акт приймання-передачі як такий не має ознак правочину у розумінні ст. 202 ЦК України, а є лиш первинним документів, який посвідчує факт існування між сторонами відповідних правовідносин, зокрема відносин купівлі-продажу. Відтак, акт є належним доказом укладення сторонами договору купівлі-продажу. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.02.2022 по справі №922/2182/21)».

Суд зауважує, що відповідач фактично обмежився цитуванням висновку, наведеного у п. 30 постанови Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.02.2022 у справі №922/2182/21, без наведення системного аналізу саме акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ підприємство «АВІАС» від 16.03.2023, на відповідність його Конституції та Законів України.

Також відповідачем не враховано, що у акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ підприємство «АВІАС» зазначено, що Сторони не мають один до одного майнових претензій у зв`язку з передачею зазначеної у Акті частини частки у статутному капіталі Товариства. Судом також не встановлено наявності корпоративного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час розгляду справи.

У свою чергу, відповідач вдався до оцінки дій та рішень власників ТОВ підприємство «АВІАС» щодо користування належним їм правом на відчуження частини частки у статутному капіталі.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 у справі №916/546/21 зазначив, що залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи.

Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту.

У свою чергу, в межах справи №922/2182/21, на яку посилається відповідач в оскаржуваному рішенні спірні правовідносини склались за фактичних обставин, які є відмінними, ніж ті, що склались між позивачами.

Суд вважає, що відповідачем у спірному рішенні наведено формальні підстави для відмови у проведенні реєстраційних дій, та прийнято рішення, яке не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, а саме, непропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивачів і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення відповідача від 06.04.2023 про відмову у проведенні державної реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що законних підстав для відмови позивачам у проведенні реєстраційних дій державним реєстратором у рішенні від 06.04.2023 не наведено, то суд доходить висновку про протиправність такого рішення та наявність підстав для його скасування.

Щодо позовною вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, наступне.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 у справі № 2040/6320/18.

Враховуючи те, що судом перевірено достатність поданих позивачами документів для прийняття рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, вимога зобов`язального характеру на підставі пункту 23 частини 1 статті 4 КАС України підлягає задоволенню шляхом зобов`язання державного реєстратора Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради здійснити державну реєстрацію за заявою "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо учасників товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" Стеця Олександра Миколайовича, ОСОБА_2 на підставі Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" від 16.03.2023.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь кожного з позивачів за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради код: 67 від 06.04.2023 щодо відмови у державній реєстрація за заявою "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС".

Зобов`язати державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради здійснити державну реєстрацію за заявою "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо учасників товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" Стеця Олександра Миколайовича, ОСОБА_2 на підставі Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" від 16.03.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивач 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департаменту адміністративним послуг Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050).

Повний текст рішення суду виготовлено: 19.10.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна