Справа № 420/22017/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14845/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14846/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14847/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14849/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14850/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14851/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14852/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області;

стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Одеській області на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судові витрати по справі та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно на підставі акту фактичної перевірки №14675/15-32-24-04/ НОМЕР_1 від 30.05.2023 винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Так, під час проведення перевірки контролюючим органом виявлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, III група платника єдиного податку, надала поворотну фінансову допомогу ТОВ «МАРКАСОН» згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги №406/11-17/ФД від 23 листопада 2017 року, в результаті чого порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, що є порушенням п.291.4. пп.291.5.4 п.291.5 ст.291. п.293.4 ст.293. пп.298.2.1. 298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України. Проте, на думку позивача такі висновки є безпідставними, оскільки контролюючий орган помилково ототожнює надання поворотної фінансової допомоги із здійсненням діяльності у сфері фінансового посередництва. При цьому, необхідно врахувати, що у законодавстві не встановлюється будь-яких обмежень щодо кола осіб, які можуть бути сторонами договору позики. Тому позикодавцем та позичальником можуть бути як юридичні, так і фізичні особи, як резиденти, так і нерезиденти. Крім того, згідно Господарського кодексу України, фінансове посередництво - це діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, яка здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями. Відтак, на думку позивача, платник податків, який перебуваючи спрощеній системі оподаткування надає безпроцентну позику, яка в розумінні пп. 14.1.257 Податкового кодексу України є ні чим іншим, як поворотною фінансовою допомогою, не займається фінансовим посередництвом, а відтак може перебувати на спрощеній системі оподаткування. Позивач вважає, що надання фінансової допомоги (поворотної або безповоротної) не є діяльністю у сфері фінансового посередництва, а отже не суперечить вимогам п.п. 6 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України щодо перебування на спрощеній системі оподаткування. У зв`язку із наведеним позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання по вказаній справі.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства, з ухваленням судового рішення «20» жовтня 2023 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову та вказує, що контролюючим органом правомірно проведено перевірку ОСОБА_1 , а висновки викладені в акті перевірки №14675/15-32-24-04/ НОМЕР_1 від 30.05.2023 є обґрунтованими та законними, таким чином оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасуванню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Відомості про державну реєстрацію фізичної особи платника податків ОСОБА_1 внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 26.10.2017 року, номер запису про реєстрацію 0017987, код основного виду економічної діяльності 47,91, роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, 46.42. оптова торгівля одягом і взуттям, 46.16 дальність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям шкіряними виробами, 47.99. інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 42.71. роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах, 47 25 роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.

Взято на облік в контролюючому органі 26.10.2017 року за №01, станом на дату складання акту перевірки перебуває на обліку в Головному управління ДПС в Одеській області, Білгород- Дністровська ДПІ.

Судом встановлено, що на підставі вимог 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7. пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, у зв`язку з надходженням від Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців відомостей про ліквідацію від 26.02.2021 року №001017987 на зняття з обліку платника податків та наказу Головного управління ДПС в Одеській області №2103-п від 31 березня 2023 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 », головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб, координації та інформаційно-аналітичного забезпечення управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Грачовою Вікторією Вікторівною, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 26.10.2017 року по 26.02.2021 року.

Копію наказу №2103-п від 31.03.2023 р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення №146/15-32-24-04 від 31.03.2023 р. направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу ФОПП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомлення про вручення від 31.03.2023 №198, яке отримано ФОПП ОСОБА_1 особисто 07.04.2023 року.

Термін проведення перевірки згідно з наказом Головного управління ДПС в Одеській області становить 5 робочих днів з 22 травня 2023 року. Перевірка проведена у приміщенні Головного управління ДПС в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Глушка 17/2.

Перевірка проводилась з 22.05.2023р. по 26.05.2023р.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт перевірки №14675/15-32-24-04/ НОМЕР_1 від 30.05.2023, яким встановлено наступні порушення.

П.п.6 п.п.291.5.1 п.291.5 ст. 291 Кодексу Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-І із змінами та доповненнями в наслідок чого встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

П.177.5 ст. 177, пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-І із змінами і доповненнями в наслідок чого встановлено неподання податкових декларації про доходи та майновий стан за 2018 рік, за 2019 рік за 2020 рік та за 2021 рік;

П. 177.1, п.177.2, п. 177.4, п.177.5 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в наслідок чого донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 788 314,70грн.;

П.п. 162.1 статті 162 1.5 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.п. 177.2 ст. 177 п. 16 підрозділу 10 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI, із змінами і доповненнями, в наслідок чого донараховано військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 65 692,91 грн.;

П. 51.1 ст. 51, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-І із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за III квартал 2020 року;

П.183.4 ст. 183 Податкового кодексу України, від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями в частині неподання реєстраційної заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість до 10.01.2018 року:

П. 181.1 ст.181, п. 183.10 ст. 183, ст. 188 Податкового кодексу України, від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого донараховано податку на додану вартість у сумі 2 130 379грн.;

П.п.203.1 ст.203, п.п.202.1 ст.202, пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий 2018 року - лютий 2021 року.

На підставі висновків акту перевірки №14675/15-32-24-04/ від 30.05.2023 ГУ ДПС в Одеській області винесено:

податкове повідомлення-рішення №14845/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 (далі Позивач) визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 80587,37 грн., з яких 65 692,91 грн. сума військового збору, 14 894,46 грн. - сума штрафних санкцій;

податкове повідомлення-рішення №14846/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, згідно з яким Позивачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 2400 644,25 грн., з яких 2 130 379 грн. - сума податку на додану вартість, 270 265,25 грн. - сума штрафних санкцій;

податкове повідомлення-рішення №14847/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, згідно з яким Позивачу визначено суму грошового зобов`язання у вигляді штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн. за неподання повідомлення (форма 20-ОПП) про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані із оподаткуванням або через які провадиться діяльність;

податкове повідомлення-рішення №14849/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, згідно з яким Позивачу визначено суму грошового зобов`язання у вигляді штрафних санкцій в розмірі 12 580 грн. за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий 2018-лютий 2021 року;

податкове повідомлення-рішення №14850/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, згідно з яким Позивачу визначено суму грошового зобов`язання у вигляді штрафних санкцій в розмірі 1020 грн. за неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за III квартал 2020 року;

податкове повідомлення-рішення №14851/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, згідно з яким Позивачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 967048,19 грн., з яких 788 314,70 грн. - сума податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 178733,49 грн. - сума штрафних санкцій;

податкове повідомлення-рішення №14852/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, згідно з яким Позивачу визначено суму грошового зобов`язання у вигляді штрафних санкцій в розмірі 1 360 грн. за неподання податкових декларацій про доходи та майновий стан за 2018-2021 pоків.

Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями №14845/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14846/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14852/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14849/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14850/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14851/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14847/15-32-24-04 від 22.06.2023 року позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернулася із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Суд зазначає, що у відповідності до п.п.65.10.8 п.65.10 ст.65 Податкового кодексу України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме - розпочато процедуру припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (у тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Суд зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 26.10.2017 по 26.02.2021 була зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами по справі, до припинення підприємницької діяльності, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , перебувала на третій групі спрощеної системи оподаткування.

Так, платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду (п.296.3 ст.296 Податкового кодексу України).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі у разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп.49.18.2. п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що посадовими особами контролюючого органу правомірно призначено та проведено перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 26.10.2017 по 26.02.2021, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.10.2017 по 26.02.2021.

Відтак, у суду відсутні підстави перевіряти дотримання відповідачем порядку призначення, проведення і оформлення результатів перевірки, за наслідками якої прийнято оскаржувані рішення, так як позивач не вказує на будь-які такі порушення відповідних процедур, крім правомірності і обґрунтованості змісту висновків, сформованих внаслідок неповного дослідження, відображення і фіксації усіх обставин, яким перевіряючими надано неналежну правову оцінку.

Таким чином, в контексті вказаного суд вважає за необхідне дослідити доводи та аргументи сторін щодо винесення оскаржуваних рішень.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2021 у справі № 480/2004/19 зробив висновок, що положення Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588, свідчать про те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

За приписами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями ст. 177 ПК України визначено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Разом з тим, п. 291.2 ст. 291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

В силу вимог п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з п. 292.1 ст. 292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Положеннями п. 292.11 ст. 292 ПК України визначено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Відповідно до норм п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Згідно з п.п. 6 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп - суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України «Про страхування», сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу.

Підпунктом 5 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку та в строк: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Як встановлено з матеріалів справи, до припинення підприємницької діяльності, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебувала на третій групі спрощеної системи оподаткування.

В акті перевірки зазначено, що під час перевірки встановлено провадження підприємницької діяльності, пов`язаної з фінансовими послугами, яка не зазначена в реєстрі платника єдиного податку та не зареєстрована в реєстраційних даних ФОП ОСОБА_1 , зокрема надання поворотної фінансової допомоги на постійній основі.

Так, із змісту акту перевірки вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, III група платника єдиного податку, надала поворотну фінансову допомогу ТОВ «МАРКАСОН» згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги №406/11-17/ФД від 23 листопада 2017 року, в результаті чого позивачем порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, що є порушенням п.291.4. пп.291.5.4 п.291.5 ст.291. п.293.4 ст.293. пп.298.2.1. 298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України.

Відтак, на думку відповідача, починаючи з 23.11.2017 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 втратила право перебування на спрощеній системі оподаткування, а тому отримані ним доходи від здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2018 слід оподатковувати на загальних умовах, що і було здійснено контролюючим органом за результатами проведеної перевірки.

Однак, наведені висновки контролюючого органу суд вважає помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором (ч. 2, ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Як встановлено судом, грошові кошти в позику позивачем надавались на умовах повернення без нарахування відсотків на суму позики або інших компенсацій згідно договору про надання фінансової допомоги №406/11-17/ФД від 23 листопада 2017 року укладеного з ТОВ «МАРКАСОН».

Відповідно до абз. 3 ст. 333 Господарського кодексу України, фінансове посередництво - діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2664-III фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, із метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

При цьому, Податковий кодекс України не містить визначення поняття "фінансове посередництво".

Проте, відповідно до розділу 3 Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 (наказ Держспоживстандарту України №457 від 11 жовтня 2010 року (надалі - КВЕД-2010) КВЕД побудовано за ієрархічною системою кодування із застосуванням літерно-цифрового коду. Літерні познаки секцій використовують як рубрикатор і їх не використовують у кодуванні. Подальшу деталізацію секцій КВЕД - розділ, група, клас - позначають цифровими кодами.

Розділом 5 КВЕД-2010 встановлено - фінансова та страхова діяльність (секція - К), надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (розділ - 64), грошове посередництво (група - 64.1), інші види грошового посередництва (клас - 64.19).

Таким чином, на думку суду, лише суб`єкти господарювання із зареєстрованим відповідним видом діяльності можуть надавати фінансові послуги.

Натомість, серед видів фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не значиться такий вид діяльності, як надання фінансових послуг чи здійснення інших видів грошового посередництва.

Разом із тим, згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги №406/11-17/ФД від 23 листопада 2017 року, позикодавець в особі ФОП ОСОБА_1 зобов`язується надати ТОВ «МАРКАСОН» (Позичальник) поворотну безвідсоткову фінансову допомогу («Фінансова допомога»), а Позичальник зобов`язується повернути її Позикодавцю в строки, передбачені цим Договором..

Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що метою використання Фінансової допомоги є поповнення обігових коштів для покриття витрат Позичальника на здійснення господарської діяльності.

Розділом 3 вказаного договору передбачено, що загальний розмір Фінансової допомоги, що надається Позичальникові згідно цього Договору, становить 10 000 000 (десять мільйонів) грн. 00 коп. За даним Договором проценти за надання Фінансової допомоги не нараховуються та не сплачуються.

На виконання умов цього договору позивач перерахував ТОВ «МАРКАСОН» кошти в сумі 2095000,00 грн, що не заперечується сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що надання ФОП ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги ТОВ «МАРКАСОН» не передбачало отримання ним доходу.

При вирішенні спору суд також, враховує, що надання безвідсоткової фінансової допомоги, що мало місце у цьому випадку, не має жодних ознак фінансової послуги, оскільки не спрямоване на отримання прибутку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «МАРКАСОН» щодо надання поворотної фінансової допомоги носили разовий, а не постійний характер, оскільки було укладено один договір на суму 10000000,00 грн, в той час, як надання поворотної фінансової допомоги іншій особі, може розцінюватись як надання фінансових послуг та фінансове посередництво, виключно якщо воно здійснюється на постійній основі.

Так, листом ДФС України від 05 лютого 2016 року N 2503/6/99-95-42-03-15 роз`яснено, що до складу доходу платників єдиного податку третьої групи не включаються, зокрема суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання.

Отже, юридична особа - платник єдиного податку третьої групи може надавати поворотну фінансову допомогу іншій юридичній особі (фізичній особі - підприємцю).

Сума фінансової допомоги, що була надана юридичною особою - платником єдиного податку третьої групи на поворотній основі, при її поверненні не включається до складу доходу такого платника.

При цьому, діяльність юридичної особи - платника єдиного податку третьої групи з надання поворотної фінансової допомоги іншим юридичним особам (підприємцям) на постійній основі може розглядатися як фінансове посередництво, що заборонено на єдиному податку.

Крім того, надання у якості фінансової допомоги власних коштів, на переконання суду, взагалі не може вважатись фінансовим посередництвом, оскільки операція фінансового посередництва пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, тобто залучених коштів, які і передаються у позику.

Що стосується посилань відповідача на те, що за визначенням фінансової послуги, операції з фінансовими активами можуть здійснюватися в інтересах третіх осіб і без мети отримання прибутку, а з метою збереження реальної вартості активів, суд зазначає, що в контексті норми п.п. 6 п.п. 291.5.1. п. 291.5. ст. 291 ПК України, законодавець пов`язує заборону на здійснення діяльності суб`єктами господарювання - платниками єдиного податку із здійсненням діяльності саме у сфері фінансового посередництва, а не з наданням фінансових послуг.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, на переконання суду, зазначені у акті перевірки № акт №14675/15-32-24-04/ від 30.05.2023, обставини не відповідають дійсності, оскільки, ФОП ОСОБА_1 , надаючи поворотну фінансову допомогу ТОВ «МАРКАСОН», не втратив права перебування на спрощеній системі оподаткування.

Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин, всі рішення, які оскаржуються, взаємопов`язані між собою, мають однакову природу та винесені за однією підставою, а саме зважаючи на порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування та у зв`язку із висновком контролюючого органу про те, що надання поворотної фінансової допомоги є діяльністю у сфері фінансового посередництва. Іншого відповідачем не вказано у заявах по суті справи.

За наведених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №14845/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14846/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14852/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14849/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14850/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14851/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, №14847/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, є протиправними та підлягає до скасування.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. В пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vаstberga Taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden) Європейський суд з прав людини визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14845/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14846/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14847/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14849/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14850/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14851/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №14852/15-32-24-04 від 22.06.2023 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Одеській області.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 13420,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко