Справа № 420/24282/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Никифоров Дмитро Олександрович, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 по дату фактичного поновлення виплати пенсії, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 20000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Херсонській області та отримує відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З 01.07.2023 відповідач призупинив нарахування виплат пенсії. Як стало відомо із відповіді ГУ ПФУ в Херсонській області від 21.08.2023 № 2100-0202-8/26601 на адвокатський запит, виплата пенсії призупинена з 01.07.2023 відповідно до п. 5 ч. 1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою для припинення виплат стало включення Новокаховської міської територіальної громади Херсонської області до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Водночас відповідач зазначив, що для поновлення виплат пенсії позивачу необхідно особисто звернутись до органу Пенсійного фонду України на підконтрольній території України незалежно від територіальності із відповідною заявою.

Будь-яких мотивів чи належного обґрунтування припинення виплати пенсії позивачу відповідачем не надано. Оскільки відповідач при наданні відповіді на адвокатський запит не долучив копію рішення про припинення виплати пенсії, у позивача є всі об`єктивні підстави вважати, що таке рішення не приймалось, а відтак призупинення виплат фактично відбулось з грубим порушенням норм законодавства.

Дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії з 01.07.2023 позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.09.2023 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.10.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Новокаховська міська територіальна громада Херсонської області включена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (із змінами).

У зв`язку з тим, що як зазначається вище, Новокаховська міська територіальна громада Херсонської області перебуває в окупації, виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена з 01.07.2023 відповідно до п. 5 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до з`ясування обставин.

Відповідно до п. 1.1 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за №1566/11846 (зі змінами) заява про поновлення пенсії (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Під час прийому заяви про поновлення виплати пенсії спеціалістом територіального органу Пенсійного фонду України проводиться ідентифікація особи пенсіонера.

У серпні 2023 року, листом за вих.№2100-0202-8/26601, адвокату позивача Никифорову Д.О. повідомлено, що для поновлення виплати пенсії, ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до органу Пенсійного фонду України на підконтрольній території України незалежно від територіальності із відповідною заявою, паспортом та ідентифікаційним номером.

Станом на дату звернення позивача до суду, до органів Пенсійного фонду України заява про поновлення виплати пенсії від ОСОБА_1 не надходила, з огляду на це у відповідача відсутні підстави для поновлення призупиненої пенсії.

Стосовно компенсації втрати доходів відповідач зазначає, що сума перерахованої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер, а тому не підпадає під визначення доходів передбачених Законом № 2050-ІІІ, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Стосовно індексації пенсії відповідач зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - Постанова №168), з 01.03.2023 передбачено проведення індексації пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.

Відповідно до положень Постанови №168, у 2023 році індексації підлягають пенсійні виплати осіб, пенсії яким призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про державну службу», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України «Про статус народного депутата України», Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу пенсія була призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Отже, враховуючи те, що Постановою №168 не передбачено проведення індексації пенсійних виплат особам, пенсія, яким призначена за Законом України «Про прокуратуру», підстави для проведення ОСОБА_1 індексації пенсії у 2023 році відсутні.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то позивачем не наведено жодного факту заподіяння моральних страждань, не доведено причинного зв`язку між діями відповідача та спричиненням фізичних та моральних страждань. Також не надано жодних доказів, у чому полягає спричинена, на думку позивача, шкода та чим саме керувався позивач, визначаючи розмір моральної шкоди.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем та його представником 09.10.2023 подано відповідь на відзив.

Згідно із частинами 1, 2 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат. Такі справи суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Подана позивачем та її представником відповідь на відзив судом не розглядається, оскільки згідно із частиною 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є виключно позов та відзив.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Херсонській області з 16.08.2016 як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Виплата пенсії позивачу призупинена з 01.07.2023.

На адвокатський запит від 15.08.2023 стосовно невиплати пенсії з 01.07.2023 ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Херсонській області листом від 21.08.2023 № 2100-0202-8/26601 повідомило наступне: «... за матеріалами електронної пенсійної справи зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Новокаховська міська територіальна громада Херсонської області включена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (із змінами).

Виплата пенсії заявнику призупинена з 01.07.2023 відповідно до п. 5 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за №1566/11846 (зі змінами) заява про поновлення пенсії (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до органу Пенсійного фонду України на підконтрольній території України незалежно від територіальності із відповідною заявою, паспортом та ідентифікаційним номером. ».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо призупинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з положеннями частини першої зазначеною статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено на підставі наявних матеріалів справи та не спростовано відповідачем, що всупереч зазначеним вимогам чинного законодавства, відповідного рішення про припинення виплати пенсії позивачу управлінням не приймалось.

З аналізу норм статті 49 Закону № 1058-IV вбачається, що визначені законодавством підстави припинення виплати пенсії не є вичерпними.

Проте, суд зауважує, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що інші випадки для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом.

Окрім того, суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством.

Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа - це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.

Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що буд-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки на умовах передбачених законом і повинно переслідувати легітимну мету. Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для припинення виплати пенсії позивачу, тому суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи відсутність факту прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку про недоведеність наявності у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії, а відтак дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії позивачу з 01.07.2023 є протиправними.

Обираючи спосіб захисту та враховуючи, що відповідачем не приймалось рішення про припинення виплати пенсії, суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача поновити нарахування пенсії позивачу та виплатити недоотриману пенсію з 01.07.2023.

Щодо зобов`язання відповідача виплатити пенсію з 01.07.2023 з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.07.2023 виплата пенсії позивачу призупинена.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем ще не вчинено жодних дій на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача будуть порушені.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

За таких обставин, позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити пенсію з 01.07.2023 з урахуванням індексацію та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів задоволенню не підлягає як передчасна, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 20000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

У статті 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказував на те, що моральна шкода йому завдана протиправними діями відповідача, яка виражається у безсонні, відчутті постійної тривоги, пригніченому стані, втраті апетиту, постійних головних болях.

Крім того, позивач вказував, що пенсія є єдиним джерелом доходів, необхідних на лікування онкологічного захворювання дружини.

Позивачем жодними доказами не доведено суду, що діями відповідача нанесена позивачу моральна шкода в такому розмірі.

Застосовуючи наведені вище правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Зазначення у позові про безсоння, відчуття постійної тривоги, пригнічений стан, втрату апетиту, постійні головні болі, що виникли внаслідок порушення органом державної влади прав його прав на соціальну допомогу, негативні емоції і психоемоційні перевантаження не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11.06.2020 по справі № 340/1300/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) поновити нарахування пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та виплатити недоотриману пенсію з 01.07.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний