Справа № 640/10201/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за позовом Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради до Постійно діючої колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення від 21.06.2022 №4921-р/пк-пз,
Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасування рішення від 21.06.2022 №4921-р/пк-пз.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У подальшому, 22.08.2023 третьою особою - ФОП ОСОБА_1 подано до суду клопотання, у якому просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Клопотання обґрунтоване тим, що з метою отримання правової допомоги, третьою особою укладено Договір про надання професійної правничої допомоги від 07.09.2022 (далі - Договір) з адвокатом Присяжнюк М.О. Вказаним Договором сторони обумовили плату, погодили порядок і строки виплати гонорару за надану професійну правничу допомогу адвокатом з представництва інтересів клієнта у суді по справі №640/10201/22. Згідно Акту надання-отримання послуг від 21.08.2023, загальна вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги склала 15000,00 грн.

Представник третьої особи вказує, що відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Оскільки третя особа - ФОП ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог, то судові витрати на його користь мають бути стягнуті з позивача.

Позивач про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 09.10.2023 з`явився, та заявив клопотання про вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача витрат на правничу допомогу у порядку письмового провадження.

Третя особа про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлена, у судове засідання не з`явилась та/або явку свого уповноваженого представника не забезпечила. Проте, у своєму клопотанні про ухвалення додаткового рішення клопотала про його розгляд без участі третьої особи.

Протокольною ухвалою від 09.10.2023, керуючись ч. 3 ст. 194, ч. 3 ст. 252 КАС України, суд вирішив подальший розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення здійснювати у порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення у зв`язку з витратами третьої особи на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною третьою статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 76397938).

При цьому, з імперативних положень ч. 6 ст. 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

У п. 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу ч. 6 ст. 134 КАС України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504176).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Як вбачається з письмових та усних пояснень третьої особи, ФОП ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат (постанова КАС ВС від 09.04.2019 у справі №826/2689/15, номер у ЄЦРСР 81046086).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 13-рп/2000, від 30.09.2009 N 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 N23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах,визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх постановах, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону утримуватися від подання безпідставних заяв та скарг (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 у справі №820/4280/17 та від 25.10.2019 у справі № 826/13270/16).

За таких обставин суд вважає, що третя особа ФОП ОСОБА_1 має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.10.2018 у справі №569/17904/17.

Крім того, судом встановлено, що на момент звернення третьою особою до суду із даним клопотанням вартість наданих адвокатських послуг не оплачено (згідно акту надання-отримання послуг обумовлено термін оплати - до 31.12.2023), однак суд зазначає, що це не є перешкодою для стягнення з протилежної сторони витрат на професійну правничу допомогу у визначеній сумі, виходячи з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, виходячи із наведених процесуальних норм (акцентуючи увагу на словосполученнях «або підлягає сплаті» та «або має сплатити»), витрати на правничу допомогу підлягають стягненню незалежно від того, чи вони фактично сплачені чи тільки мають бути сплачені.

Така позиція щодо підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при відсутності фактичної оплати повністю відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 18.08.2021 у справі №300/3178/20, від 15.06.2021 у справі №159/5837/19, від 21.01.2021 у справі №280/2635/20, від 12.05.2020 у справі №910/7127/19, від 03.10.2019 у справі №922/445/19 (п. 6.5), від 10.06.2020 у справі № 927/788/19 (п. 6.12), від 13.05.2020 у справі №922/2749/19 (п. 6.31), інших постановах.

Так, судом встановлено, що, між третьою особою ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про надання професійної правничої допомоги від 07.09.2022 (далі - Договір) з адвокатом Присяжнюк М.О., де визначено, що предметом Договору є надання Адвокатом професійної правничої допомоги, пов`язаної із судовою справою №640/10201/22 за позовом Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради до Антимонопольного комітету України, третя особа - Свірський Т.В. (Клієнт), а саме: підготовка та складення пояснення третьої особи щодо позову у даній справі (в тому числі, але не виключно: правовий аналіз та оцінка обставин і наявних доказів; правовий аналіз законодавства та судової практики; формування правової позиції); підготовка та складення додаткових письмових пояснень та інших документів по суті спору (при необхідності); підготовка та складення апеляційної та касаційної скарг, а також відзиву на них (при необхідності) (надалі по тексту - Послуги).

Пунктом 3 Договору передбачено, що послуги, що становлять предмет даного Договору, надаються на платній основі.

Загальну вартість послуг становитиме вартість усіх послуг, наданих в рамках цього Договору і визначатиметься відповідним актом надання-отримання послуг. При цьому вартість окремих послуг, визначених станом на дату укладення Договору, наступна:

- підготовка та складення пояснення третьої особи щодо позову у даній справі (в тому числі, але не виключно: правовий аналіз та оцінка обставин і наявних доказів; правовий аналіз законодавства та судової практики; формування правової позиції) - 15000 грн.;

- підготовка та складення додаткових письмових пояснень та інших документів по суті спору - 5 000 грн. за один із таких документів (у разі необхідності);

- підготовка та складення апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу - 10000 грн. (у разі необхідності);

- підготовка та складення касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу - 10000 грн. (у разі необхідності).

Плата за надані Адвокатом послуги (гонорару) здійснюється не пізніше дати закінчення строку дії даного Договору.

При цьому, сторонами складено Акт надання-отримання наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 07.09.2022, в якому зазначено, що вартість послуг становить 15000,00 грн. У загальну вартість послуг включено вартість наступних послуг у судовій справі №640/10201/22: - підготовка та складення пояснення третьої особи щодо позову у даній справі (в тому числі, але не виключно: правовий аналіз та оцінка обставин і наявних доказів; правовий аналіз законодавства та судової практики; формування правової позиції) - 15000 грн.

Пунктом 4 зазначеного Акту передбачено, що Клієнт зобов`язаний оплатити вартість Послуг у спосіб, не заборонений чинним законодавством України, в термін до 31.12.2023.

Позивачем не було спростовано правомірність заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на правничу допомогу.

Однак, дослідивши надані позивачем документи, заперечення відповідача та враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне клопотання третьої особи про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача витрат на правничу допомогу задовольнити частково, стягнути на користь третьої особи з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 135, 137 ,139, 242, 252 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

1. Клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача - Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради (вул. Дружби Народів, 48, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55000; ) на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.