Справа № 140/19869/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/19869/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області (далі - ТУ ССО у Волинській області, відповідач) про

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку вислуги років у календарному та пільговому обчисленні на момент звільнення із Служби судової охорони, яка становила на момент звільнення в пільговому обчисленні 27 років 10 місяців 28 днів та внесення відповідних змін до наказу про звільнення № 506 о/с від 29.11.2022;

зобов`язати ТУ ССО у Волинській області перерахувати позивачу вислугу років при звільненні 29.11.2022 та зарахувати до вислуги років в пільговому обчисленні при звільненні з Служби судової охорони станом на 29.11.2022 часу за період проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції, з врахуванням часу навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також з врахуванням часу проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, що становить всього 27 років 10 місяців 28 днів з внесенням відповідних змін до Наказу № 506 о/с від 29.11.2022 року;

зобов`язати ТУ ССО у Волинській області підготувати та скерувати до ГУ ПФУ у Волинській області відповідні матеріали для призначення пенсії за вислугою років відповідно до положень пункуту «а», статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови КМУ від 17.07.1992 № 393.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника Служби судової охорони № 506 о/с від 29.11.2022 ОСОБА_1 було звільнено зі Служби судової охорони за підпунктом 2 пункту 2 Розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками служби Сукдової охорони (через хворобу) у запас Збройних сил (із постановкою на військовий облік). Відповідно до вказаного наказу вислуга років позивача станом на 29.11.2022 становить: страховий стаж 26 років 08 місяців 12 днів; у календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 25 днів, із врахуванням періодів служби: в Збройних силах 00 років 10 місяців 14 днів, в органах внутрішніх справ 13 років 01 місяць 19 днів, в Національній поліції України 03 роки 11 місяців 24 дні, Службі судової охорони 03 роки 00 місяців 28 днів.

У зв`язку із звільненням позивача із Служби судової охорони на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII) йому була призначена пенсія за вислугу років у зв`язку із досягненням 45 річного віку та за наявності страхового стажу 25 років і більше, , з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах, начальницького складу в Службі судової охорони та визначено її розмір відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 2262-XII з розрахунку 51% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, відповідно до пункту «а», статті 12 Закону № 2262-ХІІ слідує, що пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно віл віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років та більше.

Відповідно до витягу з наказу № 368 о/с від 31.10.2019 року ГУНП у Волинській області про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 8 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організації), вбачається, що ще станом на 31.10.2019 року вислуга позивача на день звільнення зі служби в поліції складала: в пільговому обчисленні - 22 роки 05 місяців 00 днів, в календарному обчисленні - 17 років 11 місяців 28 днів, в тому числі зараховано: служба в органах внутрішніх справ - 13 років 01 місяць 20 днів, служба в поліції - 03 роки 11 місяців 24 дні, служба в Збройних силах - 00 років 10 місяців 14 днів.

Разом з тим, після звільнення позивача зі служби в по поліції у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організації), а саме у зв`язку з переходом на службу до Служби судової охорони, позивач продовжив проходження служби до 29.11.2022 року, де строк служби в календарному обчисленні становить 03 роки 00 місяців 28 днів.

Таким чином, на момент звільнення позивача зі Служби судової охорони, що мало місце 29.11.2022 року, його вислуга років у календарному обчисленні, з врахуванням пільгового обчислення за період прохолження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції, становила - 25 років 05 місяців 28 днів, що вже давало підстави для призначення пенсії відповідно до пункту «а», статті 12 Закону ; 2262-ХІІ.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що має право під час призначення пенсії на зарахування до вислуги років часу навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, оскільки він проходив навчання на денній формі інституту фізичної культури та здоров`я (інститут здоров`я та фізичної культури) Волинського державного університету імені Лесі Українки з 01.08.1995 по 26.06.2000 року, що виходячи із вказаного розрахунку становить 2 роки 05 місяців.

Також позивач зазначає, що в період часу з 21.01.2015 по 25.02.2015 безпосередньо брав участь в АТО, тому до його вислуги років при призначенні пенсії повинно бути зараховано на пільговій умові 3 місяці проходження служби, виходячи з розрахунку 1 місяць служби за три місяці.

З наведених підстав, уважає, що на момент звільнення із Служби судової охорони (29.11.2022) для призначення пенсії вислуга становила 27 років 10 місяців 28 днів, що дає йому право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до положень пункуту «а», статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з огляду на що просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву № 34.06-406 від 21.08.2023 відповідач вказує, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону 2262-ХІІ додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців. Визначальною умовою є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу. Підставм для врахування періоду навчання у Волинському державному університеті імені Лесі Українки у вислугу років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби відсутні, оскільки позивачем не доведено факту присвоєння йому офіцерського (спеціального) звання у зв`язку із закінченням цього навчального закладу.

Щодо зарахування до вислуги років на пільгових умовах часу участі позивача в АТО заперечує з тих підстав, що на час його звільнення із Служби судової охорони (29.11.2022) редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 393 від 17.07.1992 зазнала змін, відповідно до яких зарахування строку участі в АТО на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція.

З урахуванням викладеного відповідач посилається на те, що вислуга років позивача на день звільнення 29.11.2022 складала у календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 25 дні, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років, а тому відмова у оформленні та поданні необхідних документів територіальним управлінням Служби судової охорони у Волинській області до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю календарної вислуги років є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 56 - 58).

Інших заяв по суті справи чи клопотань на адресу суду від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 49).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції.

Наказом Головного управління національної поліції у Волинській області № 368 о/с від 31.10.2019 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 8 частини першої статті 77 (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) з 31.10.2019. Вислуга на день звільнення складає:в пільговому обчисленні 22 роки 05 місяців 00 днів, в календарному обчисленні - 17 років 11 місяців 28 днів, в тому числі зараховано: служба в ОВС 13 років 01 місяць 20 днів, служба в поліції 03 роки 11 місяців 24 дні, служба в збройних Силах 00 років 10 місяців 14 днів (арк. спр. 19).

Після звільнення з органів Національної поліції, позивач проходив службу в Службі судової охорони. Наказом виконуючого обов`язки голови Служби судової охорони № 1050 о/с від 28.11.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби судової охорони 29.11.2022 (арк. спр. 17).

На виконання вказаного наказу, наказом ТУ ССО у Волинській області № 506 о/с від 29.11.2022 ОСОБА_1 вважати звільненим із Служби судової охорони з 29.11.2022 за підпунктом 2 пункту 2 Розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітникам и Служби судової охорони (через хворобу) у запас Збройних Сил. Вислуга років станом на 29.11.2022 становить:

страховий стаж 26 років 08 місяців 12 днів;

у календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 25 днів, із врахуванням періодів служби: в Збройних силах 00 років 10 місяців 14 днів, в органах внутрішніх справ 13 років 01 місяць 19 днів, в Національній поліції України 3 роки 11 місяців 24 дні, в Службі судової охорони 03 роки 00 місяців 28 днів (арк. спр. 18).

Після звільнення з Служби судової охорони позивачу призначена пенсія за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.02.2024 (арк. спр. 15).

При цьому ОСОБА_1 , уважаючи, що має право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до положень пункуту «а», статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його вислуги років з урахуванням навчання у Волинському державному університеті та участі в АТО шляхом внесення змін до наказу № 506 о/с від 29.11.2022, відповідно до яких вислуга років з урахуванням пільгового обчислення повинна складати 27 років 10 місяців 28 днів (арк. спр. 40 - 42).

Відповідач листом № 34.06-392 від 12.07.2023 повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунку вислуги років та внесення відповідних змін до наказу № 506 о/с від 29.11.2022 (арк. спр. 43 - 45).

Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 21.05.2015 по 25.02.2015 безпосередньо брав участь в АТО (довідка Краматорського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області № 1/4689 від 25.02.2015) (арк. спр. 32).

Як убачається з витягів з наказу ректора Волинського державного університету № 79-С від 01.08.1995, № 88-С від 26.06.2000, диплома спеціаліста серії НОМЕР_2 від 15.06.2000 та додатку до нього ОСОБА_1 з 1995 по 2000 рік навчався у вказаному навчальному закладі на денній формі навчання, виконав навчальний план і програми спеціальності «Фізичне виховання», виконав вимоги зі спортивної підготовленості, успішно склав державні екзамени та йому присвоєно кваліфікацію викладача фізичного виховання, методиста оздоровчої роботи та видано диплом встановленого зразка (арк. спр. 34, 35, 36).

ОСОБА_1 , уважаючи, що має право на призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до положень пункуту «а», статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням до вислуги років у відповідному обчисленні часу навчання у Волинському державному університеті та часу участі в АТО, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Згідно з вимогами пункту «б» статті 1-2 Закону №2262-ХІІ співробітники Служби судової охорони є особами, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Частиною четвертою статті 17 Закону №2262-ХІІ визначено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Згідно зі статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наведених приписів законодавства слідує, що Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-XII, Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393), яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Верховний Суд у своїй постановах від 27.03.2018 року у справі №295/6301/17, від 10.07.2019 у справі №1840/3347/18, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 30.09.2019 у справі №360/1432/19 та від 27.03.2020 у справі №569/727/17, від 23.06.2020 у справі №750/10827/16-а, від 20.01.2021 у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18. Крім того, ця ж правова позиція не втратила своєї актуальності і на даний час, незважаючи на зміни до Постанови №393, що внесені Постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022, про що свідчить і судова практика Верховного Суду (наприклад, постанова від 20.09.2022 у справі №640/12919/20).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

Отже, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а.

Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 по справі №480/4241/18 зробив наступні правові висновки:

- в цілях Закону №2262 календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

- для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

З матеріалів справи вбачається, що станом на день звільнення із Служби судової охорони вислуга років ОСОБА_1 становить з урахуванням пільгової вислуги 25 років 5 місяців 28 днів (22 роки 5 місяців 00 днів відповідно до наказу № 368 о/с + 03 роки 00 місяців 28 днів відповідно до наказу № 506 о/с).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Виходячи із положень вищевказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

У свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (частина друга статті 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Тобто, законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, на відповідача у випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до вказаного Закону покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

ТУ ССО у Волинській області не уповноважене приймати рішення про призначення позивачу певного виду пенсії, а зобов`язане лише підготувати та подати відповідний пакет документів до органів Пенсійного фонду України, оскільки саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб.

Як убачається з наказу ТУ ССО у Волинській області № 506 о/с від 29.11.2022 вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 00 місяців 25 днів та вказано на загальний страховий стаж, який становить 26 років 08 місяців 12 днів. При цьому судом встановлено, що вислуга років позивача становить в календарному обчисленні 25 років 05 місяців 28 днів.

Суд звертає увагу, що відповідач, приймаючи наказ № 506 о/с від 29.11.2022 зазначив в ньому розмір страхового стажу позивача, який становить 26 років 08 місяців 12 днів, оскільки однією з умов призначення пенсії за пунктом «б» статті 12 Закону України Закону 2262-ХІІ є наявність такого стажу.

Із числового значення вислуги років, яке відображено у наказі № 506 о/с від 29.11.2022, вбачається, що позивач має право на призначення йому пенсії за пунктом «б» статті 12 Закону України Закону 2262-ХІІ.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи наказ № 506 о/с від 29.11.2022 позбавив права позивача на призначення йому пенсії за пунктом «а», статті 12 Закону 2262-ХІІ та визначив умови призначення пенсії за пунктом «б», статті 12 цього Закону, тим самим делегуючи собі повноваження пенсійного органу.

Оскільки оцінка наявності (відсутності) права у позивача на альтернативні види пенсії могла бути надана лише органом, який призначає пенсії, на підставі поданих відповідачем документів до пенсійного органу, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсії, відсутність у позивача права на призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону 2262-ХІІ, оскільки в поданих документах фактично визначив право позивача на призначенні пенсії виключно за нормами пункту «б» статті 12 Закону 2262-ХІІ, тобто на інших умовах, ніж він має право.

Щодо не зарахування у пільговому обчисленні часу участі ОСОБА_1 в АТО з підстав внесення відповідних змін до Порядку 393 на час звільнення, суд зауважує, що право позивача на зарахування цього періоду на пільгових умовах визначається за нормами цього порядку, які чинні на час участі позивача в АТО, а не на час його звільнення із Служби судової охорони, тому суд такі заперечення відповідача до уваги не приймає.

Так, відповідно до пункту третього постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах в тому числі час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Поряд з тим, у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, чинній на час участі позивача в АТО (з 21.01.2015 по 25.02.2015) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці в тому чисті час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до вислуги років навчання позивача у Волинському державному університеті імені Лесі Українки у відповідному обчисленні, суд зазначає що в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України при прийнятті рішення судом враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року по справі № №200/5111/19-а у подібних правовідносинах щодо зарахування до вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі з розрахунку один рік навчання як шість місяців служби дійшов висновку, що на підставі аналізу наведених норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, вбачається, що до вислуги років цим особам додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Тобто визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Як убачається з матеріалів справи, позивачу, після закінчення ним Волинського державного університету імені Лесі Українки присвоєно кваліфікацію викладача фізичного виховання, методиста оздоровчої роботи з видачею диплому встановленого зразка без присвоєння офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням цього навчального закладу.

Відтак, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовують твердження позивача в частині його права на призначення пенсії за вислугою років відповідно до положень пункуту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ із зарахуванням до вислуги років часу участі в АТО, та не навів обґрунтованих мотивів відмови у підготовці та направленні до пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, натомість спростував доводи позивача щодо зарахування до вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі у відповідному обчисленні.

Підсумовуючи наведене, суд на підставі аналізу положень нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, обставин у цій справі, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню частково у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо оформлення та подачі до ГУ ПФУ у Волинській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ та зобов`язання відповідача оформити та подати необхідні документи до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, зарахувавши до вислуги років в пільговому обчисленні часу проходження служби в антитерористичній операції у період з 21.01.2015 по 25.02.2015 з розрахунку один місяць служби за три місяці та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

На думку суду, такий спосіб захисту порушених прав є оптимальним за обставин цієї справи, оскільки суд не має повноважень визначати конкретний розмір вислуги років. Визначання календарного та пільгового часу вислуги років є дискреційними повноваженнями відповідача.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 243-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області (45605, Волинська область, Луцький район, село Боратин, вулиця Центральна, 2а ідентифікаційний код юридичної особи 43258822) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області щодо оформлення та подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області документів для призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Волинській області оформити та подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зарахувавши до вислуги років в пільговому обчисленні часу проходження служби в антитерористичній операції за період з 21.01.2015 по 25.02.2015 з розрахунку один місяць служби за три місяці.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович