Справа № 240/12441/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12441/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

18 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Приватне сільськогосподарське підприємство "Україна" звернулосяь до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просило:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області щодо анулювання реєстрації, як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, шляхом виключення відповідного запису із реєстру платників єдиного податку;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області про виключення з реєстру платників єдиного податку № 5484/6/06-30-18-07 від 19.05.2022;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області відновити відомості в реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Приватне сільськогосподарське підприємство "Україна" (ПСП "Україна") згідно витягу з Реєстру платників ПДВ № 001 зареєстроване платником ПДВ з 21.02.2000, індивідуальний податковий номер: 88.

Підприємство надає послуги та реалізує товар на території України, основний вид діяльності є : код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

З метою підтвердження статусу платника єдиного податку у 2022 році, на виконання вимог підпункту 298.8.1. пункту 298.8. статті 298 Податкового кодексу України, 18.02.2022 позивачем було подано засобами електронного зв`язку до Попільнянської ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на поточний податковий (звітній) період 2022 року, з відмітками " 01 Загальна" та " 04 Звітна", включаючи додаток N 1 "Відомості про наявність земельних ділянок", що підтверджується квитанцією N 1 та квитанцією N 2 від 18.02.2022, прийнятої під реєстраційним номером .

З огляду, на те, що позивач користується земельними ділянками на території Фастівського району, Сквирського району Київської області та Попільнянського району Житомирської області, та відповідно, одночасно з поданням податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи № 1 від 10.02.2022, того ж дня - 18.02.2022, подало податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи №1, 2, 3, з відміткою "04 Звітна", включаючи додатки № 1 "Відомості про наявність земельних ділянок", що підтверджується квитанціями № 1 та № 2 від 18.02.2022, під реєстраційними номерами , , .

Також, 18.02.2022 контролюючому органу було подано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника за 2021 рік, що підтверджується квитанцією № 2 від 18.02.2021, прийнятої під реєстраційним номером , , .

В подальшому, позивачем у податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи № 2 з відміткою "04 Звітна" під реєстраційним номером квитанції №2 - від 18.02.2022, було виявлено допущення технічної описки в графі 9 "Код органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної (их) ділянки(ок) за КОАТУУ", а саме системою автоматично заповнено код КОАТУУ , що є кодом району місцезнаходження платника, а не кодом органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки. Описка стосувалася лише графи 9 цієї податкової декларації, при цьому сама податкова декларація № 2 з відміткою "04 Звітна" була прийнята податковим органом без зауважень.

22.02.2022 позивач з метою виправлення виявленої помилки, подав контролюючому органу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи з відміткою "06 Уточнююча", включаючи додатки № 1 "Відомості про наявність земельних ділянок", що підтверджуються податковою декларацією та квитанцією № 2 від 22.02.2022 р., зареєстрованою під номером , в якій виправлено описку та вказано код за КОАТУУ - .

Натомість, рішенням ГУ ДПС у Житомирській області від 19.05.2022 року №5484/6/06-30-18-07 за результатами перевірки поданого позивачем 20.02.2022 року пакета документів для набуття статусу платника єдиного податку четвертої групи, виявлено відсутність звітних податкових декларацій на поточний рік по окремих земельних ділянках за місцем знаходження органу місцевого самоврядування, внаслідок чого позивача було виключено з реєстрів платників єдиного податку четвертої групи на 2022 рік.

Вважаючи зазначене рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначаються Податковим кодексом України.

Згідно пункту 291.2 статі 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У пункті 291.3 статі 291 ПК України визначено, що юридична особа може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Водночас, як визначає підпункт 4 пункту 291.3 статі 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, можуть мати четверту групу платника єдиного податку: юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Відтак, судом першої інстанції вірно відзначено, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

За положеннями пункту 299.2 статті 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно з пунктом 299.10 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу (у разі переходу на сплату інших податків і зборів);

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу другого пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

В даному випадку, судом першої інстанції доцільно зауважено, що способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку четвертої групи за критеріями, визначеними у підпункті 4 пункту 291.4. статті 291 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, що 18.02.2022 року позивачем засобами електронного зв`язку до Попільнянської ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області було подано в електронному вигляді наступний пакет документів:

- податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за реєстраційним № від 18.02.2022 з позначкою тип декларації "Звітна" та "Загальна";

- відомості про наявність земельних ділянок з позначкою додаток № 1 до декларації "Звітної" за реєстраційним №, , від 18.02.2022.

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік.

В подальшому, у зв`язку з самостійним виявленням помилки у графі 9 декларації позивачем було подано контролюючому органу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи з відміткою "06 Уточнююча", включаючи додатки № 1 "Відомості про наявність земельних ділянок", що підтверджуються податковою декларацією та квитанцією №2 від 22.02.2022, зареєстрованою під номером та виправлено описку і вказано код за КОАТУУ - .

Відповідно до квитанцій № 2 податкова звітність позивача, як платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік, від 18.02.2022 та уточнююча від 20.02.2022 прийнята.

В свою чергу, відповідно до пункту 48.7 статті 48 ПК України, податкова звітність не визнається податковою декларацією у разі порушення будь-якої норми статті 48 ПК України, зокрема, це відсутність обов`язкових реквізитів: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; місцезнаходження (місце проживання) платника податків тощо.

Разом з тим, контролюючим органом не було встановлено невідповідності поданих податкових декларацій вимогам статті 48 ПК України.

Відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність у зв`язку з пропущенням платником податку строку на подачу декларації, встановленого пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України (пропущення встановлених цією нормою строків), оскільки способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття податковим органом рішення саме про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а таке анулювання, у свою чергу, вже реалізується шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №814/1394/15.

Колегія суддів наголошує, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Разом з тим, відповідачем не доведено факт прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача, а спірним рішення відповідач зазначив, що позивача вже виключено з реєстру платників єдиного податку четвертої групи без анулювання реєстрації, що не відповідає суті повноважень податкового органу.

Законодавець наділив податковий орган правом приймати рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку виключно за наслідками проведення документальної перевірки платника податку. Однак, відповідачем не надано жодних доказів проведення документальної перевірки позивача, а також прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 816/543/17 та від 29.03.2018 у справі № 804/2321/17.

Із зазначеного випливає, що для анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи, на відповідача був покладений обов`язок:

- провести документальну перевірку позивача;

- встановити наявність хоча б однієї з підстав, встановлених п. 299.10 Податкового кодексу України;

- прийняти рішення при виключення позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2019 у справі №805/396/17-а, вказав на те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Отже аналізуючи норми податкового законодавства та висновки Верховного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач безпідставно, з порушенням процедури анулювання статусу платника єдиного податку, виключив позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи.

Також, відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду доказів наявності у позивача підстав, за яких він не може бути платником єдиного податку четвертої групи.

З огляду на вищевказане, відповідач виключив позивача з реєстру платників єдиного податку за відсутністю законних підстав, з порушенням установленого порядку та не у спосіб, передбачений законом.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем правомірності своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов правомірно задоволено судом першої інстанції.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та враховуючи нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Наразі, апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких, судом вже надано оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.