Справа № 420/20009/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачка звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №64 від 06.06.2023 року Про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України Про державну службу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області:

1) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України Про державну службу з 10.01.2023 року;

2) визначити розмір пенсії з урахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023року;

3) нарахувати та здійснити виплату пенсії державного службовця з 10 січня 2023 року виходячи із 60% від усіх сум оплати праці з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №64 від 06.06.2023 року Про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України Про державну службу. Зазначає, що досягла відповідного пенсійного віку та має достатній страховий стаж для призначення такого виду пенсії. Проте, розглянувши повторно заяву про призначення пенсії на виконання рішення суду, відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку із недоцільністю та не врахував довідки Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року до обчислення розміру пенсії. Позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач у відзиві зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію мотивує тим, що позивачка є отримувачем пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підстави для перерахунку пенсії державного службовця із урахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року відсутні, оскільки підвищення заробітної плати працюючих державних службовців не породжує право на перерахунок пенсії. Надані позивачкою довідки підлягають врахуванню під час призначення пенсії державного службовця, однак під час перерахунку застосуванню не підлягають. Оскільки переведення позивачки на пенсію державного службовця призведе до зменшення розміру пенсії, у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 09.08.2023 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд установив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.12.2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.01.2023 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VIII. До заяви надала пакет документів, зокрема, трудову книжку НОМЕР_1 від 10.08.1981 року та довідки Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року.

За принципом екстериторіальності заяву для розгляду розподілено ГУ ПФУ в Житомирській області.

18.01.2023 року ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення №64 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на підставі Закону №889-VIII, оскільки на день набрання чинності Закону №889-VIII (станом на 01.05.2016 року) відсутній стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами КМУ (20 років) та не займала посаду державного службовця.

Позивачка не погодилась із таким рішенням та оскаржила його у судовому порядку.

Рішенням Одеського ОАС від 03.05.2023 року по справі № 420/6307/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.01.2023 р. № 64 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2023 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до спеціального страхового стажу державної служби періоду роботи в органах державної податкової служби з 23.01.1996 року по 24.04.2017 року.

На виконання вищенаведеного рішення суду Головне управління ПФУ в Одеській області розглянуло повторно заяву позивачки від 10.01.2023 року, врахувало до стажу державної служби період роботи в органах податкової служби з 23.01.1996 по 24.04.2017 та прийняло рішення від 06.06.2023 року №64 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з недоцільністю, розмір пенсії державного службовця визначено без урахування довідок Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року, оскільки судом не зобов`язано визначити розмір пенсії державного службовця з урахуванням вищезазначених довідок.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу наведеної норми, суд робить висновок, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 року є сукупність вимог, а саме: досягнення пенсійного віку, наявність страхового стажу та спеціального стажу державної служби, на час досягнення пенсійного віку робота на посадах державних службовців, або за наявності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про державну службу №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року (далі - Закон №889-VIII).

Згідно з п. 2 розд. Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розд. Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 розд. Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII - для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як встановлено судом та підтверджується інформацією з оскаржуваного рішення, станом на 01.05.2016 року стаж державної служби позивачки складає 20 років 03 місяці 10 днів, що зберігає за нею право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу.

Відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

14.09.2016 року Постановою Кабінету Міністрів України № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок).

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді (п. 4 Порядку).

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (п. 5 Порядку).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 року за №180/30048, затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI

«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII

«Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993

року №3723-XII «Про державну службу».

Довідки Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року відповідають встановленій формі, що не спростовується відповідачем.

Однак, відповідач не врахував ці довідки при обчисленні пенсії державного службовця позивачки посилаючись на те, що судовим рішенням не зобов`язано обраховувати розмір пенсії з урахуванням цих довідок.

У відзиві відповідач зазначив, що надані позивачкою довідки враховуються тільки при призначенні пенсії та не можуть бути підставою для перерахунку пенсії.

Проаналізувавши наведені відповідачем обґрунтування у відзиві та в оскаржуваному рішенні суд критично ставиться до позиції відповідача, оскільки ним фактично здійснено підміну понять перерахунку пенсії та її призначення, що призвело до порушення прав позивачки.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що з 22.12.2022 року позивачка отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а 10.01.2023 року позивачка звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення, оскільки перерахунку підлягає вже призначена пенсія, а призначення певного виду пенсії має місце тоді, коли особа ще не отримувала таку пенсію.

У даному випадку позивачка хоч і отримувала пенсію, але іншого виду та за нормами іншого закону, а от такий вид пенсії, як пенсія державного службовця за нормами Закону України «Про державну службу», позивачці ще не призначалась, що за своєю правовою природою є призначенням пенсії вперше, а не її перерахунком.

Таким чином, у врахуванні довідок до обчислення розміру пенсії позивачці відмовлено протиправно.

З огляду на встановлені судом обставини, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

При цьому, позовні вимоги в частині призначення пенсії є передчасними, оскільки суд не наділений повноваженнями розраховувати розмір пенсії із урахуванням довідок про складові заробітної плати, і відповідно позбавлений можливості перевірити чи розмір пенсії державного службовця не буде меншим ніж розмір пенсії за віком, який позивачка отримує на даний час. У цьому спорі підставою для відмови слугувала недоцільність призначення пенсії, яка є меншою за своїм розміром від тієї, яка позивачка отримує на дату звернення із заявою. При цьому, враховуючи, що розмір пенсії державного службовця був розрахований неправильно, пенсійний орган повинен здійснити належне обчислення пенсії врахувавши усі складові заробітної плати позивачки.

Відтак, суд вважає, що належним та ефективним захистом права позивачки на належний розмір пенсії буде зобов`язання відповідача розглянути заяву від 10.01.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір підлягає стягненню на користь позивачки відповідно до ст. 139 КАС України. Часткове задоволення позовних вимог не впливає на розмір суми судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки позовні вимоги у цьому спорі складають фактично одну немайнову вимогу, про задоволення якої вирішив суд та за яку позивачкою і сплачено судовий збір. Таким чином, суд вважає недоцільним у даному випадку застосовувати пропорційний розподіл судового збору відповідно до кількості задоволених вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №64 від 06.06.2023 року Про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України Про державну службу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №1/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року та №2/15-32-10-02-12 від 03.01.2023 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов