Справа № 600/6737/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 жовтня 2023 р. м. Чернівці Справа №600/6737/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянув матеріали за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернулась адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2023 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернулась адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021 протиправною;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим ст. 160, 161 КАС України.

Суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізналася" та "повинна була дізнатись".

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії або проявлену бездіяльність, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте, які дії вчинені або проявлену бездіяльність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.05.2021 року у справі № 380/2355/20.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021.

Верховний Суд у постановах від 09.06.2021 по справі №240/186/20 та від 17.11.2021 по справі №460/4188/20 дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.06.2023 позивач звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021.

Однак, листом від 12.07.2023 відповідачем відмовлено позивачу у такій виплаті, і саме із вказаною датою позивач обґрунтовує початок обрахунку строку звернення до суду із цим позовом.

Окрім цього, представником позивача разом із позовною заявою подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої, посилаючись на правові позиції Верховного суду, практику ЄСПЛ та воєнний стан, зазначає, що в Україні не існує строкового обмеження щодо виплати пенсії у визначеному законодавством порядку за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. Вказував, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визначається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У позовній заяві позивач також посилався правовий висновок Верховного Суду у постановах від 09 червня 2021 року по справі №240/186/20, згідно якого, саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Окрім цього, посилався на те, що застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами під час запровадження на території України воєнного стану, може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Вирішуючи вказане клопотання по суті, суд враховує наступне.

Згідно системи "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що 10.05.2023 ОСОБА_1 звертався до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії-30.06.2021.

Звертаючись з позовом до суду у справі №600/2934/23-а, позивач посилався на лист-відмову Пенсійного органу від 19.09.2022, яким відмовлено йому у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Для усунення недоліків позовної заяви позивачу запропоновано, зокрема, надати обґрунтування та докази дотримання строку звернення до суду з позовом.

У зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки позову у встановлений судом строк, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.05.2023 позовну заяву повернуто.

З вказаного слід дійти висновку, що як у справі №600/2934/23-а, так і у справі №600/6737/23-а позивач не погоджується із відмовами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021, які оформленні листами від 19.09.2022 та від 12.07.2023.

Таким чином, про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021 позивач фактично дізнався саме з листа від 19.09.2022.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 09.06.2021 у справі № 240/186/20, на який також посилався і представник позивача у позовній заяві, згідно якого, у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону N 2050-III та Порядку N 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду у постанові від 09.06.2021 у справі №240/186/20, початок перебігу шестимісячного строку на звернення до суду з даним позовом розпочинається саме з дати отримання листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 19.09.2022 про відмову у виплаті позивачу компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.

Суд звертає увагу на те, що повернення позовної заяви ухвалою суду не є безумовною підставою для поновлення, продовження чи зупинення строку звернення до суду.

З огляду на зазначене вище, повторне звернення позивача 26.06.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021, та отримання повторної відмови у такій виплаті 12.07.2023, не свідчить про дізнання позивачем про порушення своїх прав та не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Відтак, суд вважає, що строк звернення до суду не може обраховуватися саме із дати отримання листа відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.07.2023.

Звернення позивачем з даною позовною заявою до суду лише 13.10.2023, тобто більше ніж через 1 рік свідчить про пропуск ним, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, шестимісячного строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №816/4123/15, сформував висновок, відповідно до якого поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №9901/325/19 (провадження №11-677заі19) вказала, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що а ні у заяві про поновлення строку звернення до суду, ані у позовній заяві позивачем не вказано жодних причин, які зумовили пропуск строку звернення до суду з даним позовом.

Позивач у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом посилається лише на правові позиції Верховного Суду та практику ЄСПЛ, однак не наводить жодних обставин, які перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду у встановлений законом строк.

У зв`язку з вищенаведеним, суд доходить висновку, що зазначені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку не є поважними, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку та доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення з даним позовом.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 123, 169, 241 та 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Запропонувати позивачу у 10-денний строк, з дня отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Григораш