Справа № 202/11881/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 202/11881/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Юрко І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року (суддя Михальченко А.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 30.06.2023 року) в справі №202/11881/23 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Заступника начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Денисюка Василя Васильовича про скасування постанови при застосування адміністративного штрафу,-

в с т а н о в и в:

21.06.2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі по тексту відповідач-1), Заступника начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Денисюка В.В. (далі по тексту відповідач-2) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2023 року серії 1 ДІ № 00353405, закрити справу.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ №00353405, яка винесена 12.06.2023 заступником начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Денисюком В.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. 00 коп., закрито справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа. У Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради наявні фото знімки, з яких вбачається, що, автомобіль Peugeot 308, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває на тротуарі, припаркувався так, що заважає руху пішоходів. З фотознімків можливо визначитися, де саме зафіксовано знаходження автомобіля, наявна адреса будівлі, біля якої зафіксовано знаходження вказаного транспортного засобу. Апелянт вказував, що фактично позивач не заперечує, що 23.05.2023 року здійснив зупинку автомобіля Peugeot 308, реєстраційний номер НОМЕР_1 на тротуарі по вул. Старокозацькій, біля будинку, який має адресу вул. Старокозацька, 40Б м. Дніпро. Відповідно до п. «д» п. 15.10 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. Апелянт вказував, що дійсно, водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі, чи дорозі, за умови не створення перешкод для руху іншим учасникам дорожнього руху.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції вказував, що стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. З оскаржуваної постанови випливає, що позивача притягнуто до відповідальності за здійснення стоянки, в частині заборони стоянки транспортного засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, створить перешкоду для руху пішоходів. Відсутні докази, на підставі яких інспектор дійшов висновку, що ОСОБА_1 припинив рух більше ніж на 5 хвилин, тобто здійснив стоянку, а не зупинку. ПДР України у п.15.9 регламентують питання щодо заборони зупинки, а п.15.10 питання щодо заборони стоянки. Відсутні докази, що ОСОБА_1 порушив саме правила стоянки, а не зупинки.

Матеріалами справи встановлено, що Інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпенком П.М. 23.05.2023 року складено повідомлення, відповідно до якого 23.05.2023 року о 16:15 год. автомобіль Peugeot 308, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив стоянку, паркування у м. Дніпро по вул. Старокозацькій 40Б, транспортний засіб сооять, створюючи перешкоду для руху пішоходів, чим водій порушив п. 15.10 (д) Правил дорожнього руху, відповідальність, за що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

12.06.2023 року заступником начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Денисюком В.В. винесено постанову серія 1ДІ № 00353405, якою ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху (пп. «д» п. 15.10 розділу 15, за порушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП) притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 680,00 гривень.

ОСОБА_1 заперечував проти порушення та пояснював, що ним не вчинялось адміністративне правопорушення. Вказував, що дійсно здійснив стоянку, проте дотримався вимог та здійснив стоянку залишивши прохід для пішоходів, автомобілем на тротуарі не заважав іншим учасникам дорожнього руху, пішоходам.

Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради долучено фото докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надано фото знімки, з яких вбачається, що дійсно автомобіль Peugeot 308, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив стоянку, паркування у м. Дніпро по вул. Старокозацька 40Б на тротуарі. Не зафіксовано, що автомобіль припарковано у дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами.

Дійсно, надані фотознімки, на яких зафіксовано, що автомобіль Peugeot 308, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив стоянку або зупинку на тротуарі. Проте не зафіксовано, що він припаркувався у дії забороняючого дорожнього знака.

Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно пунктів 15.1, 15.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Інспектором при складанні оскаржуваної постанови вказано, що позивачем порушено підпункт «д» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Стоянка забороняється: у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Суд вказує, що пункт 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, містить підпункт «в» де вказано, що зупинка, стоянка можлива на тротуарах, автомобілі можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

З фотодоказів вбачається, що автомобіль Peugeot 308, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку, стоянку таким чином, щоб не заважати руху пішоходів.

Водій має право здійснити стоянку автомобіля на тротуарі за умови, якщо не заважає руху інших учасників, зокрема пішоходів.

Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради не надає доказів здійснення виміру, фото докази не доводять, що між автомобілем та краєм тротуару було менше 2 метрів, не доводить тієї обставини, що припаркований автомобіль ускладнює рух пішоходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративна справа, стосовно скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати здійснені відповідачем не повертаються.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 286, 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року в справі №202/11881/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя І.В. Юрко