Справа № 300/4674/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4674/22 пров. № А/857/3252/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року, прийняте суддею Остап`юком С.В. у місті Івано - Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві (надалі ГУ ПФУ в м.Києві) про скасування рішення від 27.10.2022 о/р №81 про відмову в переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» та зобов`язання зарахувати періоди військової служби позивача в лавах Радянської Армії з 11.05.1979 до 28.05.1981, період роботи механіком автоколони та контролером технічного стану автотранспортних засобів в Івано-Франківському лісокомбінаті з 31.08.1981 до 04.01.1988 та періоди роботи на посаді голови міської Ради народних депутатів з 05.07.2001 до 16.03.2005, на посаді голови Рогатинської міської ради з 16.11.2010 до 31.10.2015 до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця з 20.10.2022, нарахувати і виплатити пенсію в розмірі 60 відсотків заробітної плати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 позов задоволено.

Суд виходив з того, що Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 закону України «Про державну службу» №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Відповідно до Пункту 3 Порядку військова служба та робота на посадах керівних працівників і спеціалістів державних лісогосподарських об`єднань Міністерства лісового господарства та державних лісогосподарських об`єднань Державного комітету лісового господарства є державною службою, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що станом на 01.05.2016 позивач отримував допомогу по безробіттю. Таким чином, стаж державної служби, необхідний йому для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» має складати 20 років. Однак, стаж державної служби позивача складає 8 років 3 місяці 17 днів.

Звертає увагу на те, що з 04.07.2001 посади міського голови, голови районної державної адміністрації віднесені до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій державних службовців, та не можуть зараховуватись до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Щодо рішення в частині зобов`язання виплачувати пенсію в розмірі 60% заробітної плати, не враховано, що позивач звільнений з посади державного службовця ще у 2006, а відтак, застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких позивач не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування суперечитиме нормам ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Оскільки, відповідно до матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 з 01.11.2006 отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, права на перерахунок пенсії позивач не має, а тому Головне управління не має підстав для врахування при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону№3723-ХІІ довідки про складові заробітної плати, видані виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано Франківської області №02-10/2378 та №02-10/2382 від 07.10.2022.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 позивач з 11.05.1979 до 28.05.1981 проходив військову службу в лавах Радянської Армії, що не заперечується відповідачами.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач з 31.08.1981 до 03.01.1988 працював механіком автоколони та контролером технічного стану автотранспортних засобів в Івано-Франківському лісокомбінаті.

З 03.11.1994 до 22.03.2005 позивач обіймав посаду голови міської Ради народних депутатів, з 17.03.2005 до 31.10.2006 голови Рогатинської районної державної адміністрації, а з 16.11.2010 до 12.11.2015 обіймав посаду голови Рогатинської міської ради.

20.10.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яку після реєстрації, за принципом екстериторіальності, передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві.

Рішенням ГУПФУ в місті Києві за №81 від 27.10.2022 відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказане рішення обґрунтоване тим, що стаж державної служби ОСОБА_1 складає 8 років 3 місяці 17 днів. До стажу держаної служби зараховано період роботи з 03.11.1994 до 04.07.2001 та з 17.03.2005 до 31.10.2006. Періоди роботи на посаді голови Рогатинської міської ради народних депутатів зараховано до стажу державної служби до 04.07.2001, оскільки посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносилися до відповідних категорій посад державних службовців згідно постанови Кабінету Міністрів України за № 239 від 18.04.1994 до набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Після 04.07.2001 періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби не зараховуються. Оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не має необхідного стажу державної служби, право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» за № 889-VІІІ відсутнє.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон №3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889 з 01 травня 2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 09 травня 2023 у справі № 560/928/20.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII є дотримання вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем не зараховано до стажу державної служби періоди військової служби позивача в лавах Радянської Армії з 11.05.1979 до 28.05.1981, період його роботи механіком автоколони та контролером технічного стану автотранспортних засобів в Івано-Франківському лісокомбінаті з 31.08.1981 до 04.01.1988 та періоди роботи на посаді голови міської Ради народних депутатів з 05.07.2001 до 16.03.2005 та на посаді голови Рогатинської міської ради з 16.11.2010 до 31.10.2015.

Згідно з статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у частині другій зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби (вказаний правовий висновок відображено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17).

Обставина щодо втрати чинності Порядку №283, у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби (далі - Порядок № 229).

Порядок №229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку № 283.

04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 за №2493-III (далі Закон №2493-III).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 про те, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, періоди роботи позивача на посаді голови міської Ради народних депутатів з 05.07.2001 до 16.03.2005 та на посаді голови Рогатинської міської ради з 16.11.2010 до 31.10.2015 підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Також, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також: час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних лісогосподарських об`єднань Міністерства лісового господарства та державних лісогосподарських об`єднань Державного комітету лісового господарства (Пункт 3 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ за № 43 ( 43-2005-п ) від 15.01.2005 ).

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством (пункт 4 Порядку).

Таким чином, період військової служби позивача в лавах Радянської Армії з 11.05.1979 до 28.05.1981, період його роботи механіком автоколони та контролером технічного стану автотранспортних засобів в Івано-Франківському лісокомбінаті з 31.08.1981 до 04.01.1988 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Відтак, оскільки суд прийшов до висновку про зарахування спірних періодів до стажу державної служби, то позивач має більш, ніж 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що останньому право на переведення на пенсію за віком державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Статтею 37 Закону №3723-XII передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, з метою ефективного захисту порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкту владних повноважень, а також враховуючи те, що останньому було вже відмовлено у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовної вимоги щодо здійснення нарахування та виплати пенсії в розмірі 60 відсотків заробітної плати.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 300/4674/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар