Справа № 420/18786/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12520-10317/П-02/8-1500/22 від 05.08.2022 року щодо переходу та перерахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ з 01.08.2022 року виходячи з 90% грошового забезпечення зазначеного в довідці ДУ ТМО МВС України по Одеській області від 05.07.2022 року № 33/36-5622;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати, виплати та виплачувати ОСОБА_1 пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ без обмеження його максимальним розміром починаючи з 01.08.2022 року виходячи з 90% грошового забезпечення зазначеного в довідці ДУ ТМО МВС України по Одеській області від 05.07.2022 року № 33/36-5622, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з перебуванням судді Токмілової Л.М. у відпустці у період з 21.09.2023 року по 06.10.2023 року, суд здійснює розгляд справи після виходу з відпустки.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з листопада 2008 позивачу призначено пенсію в розмірі 90 % грошового забезпечення згідно Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, а з 01.08.2020 р. позивач перейшов на пенсію за іншим Законом. Під час перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 р. ГУ ПФУ в Одеській області без правових підстав зменшив відсотковий розмір його пенсії з 90 % до 70 %. Крім того, ГУ ПФУ в Одеській області протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії на підставі довідки ДУ ТМО МВС України по Одеській області від 05.07.2022 № 33/36-5622 та переходу на Закон №2262-XII. З 01.12.2019 розмір пенсії позивача має складати 90 % від 50 874,48 грн. або 45787,03 грн., тобто відповідач обмежує максимальний розмір позивача. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

14.08.2023 від відповідача надійшла заява про закриття провадження по справі на підставі того, що позивач вже звертався з адміністративним позовом з тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

24.08.2023 року відповідачем подано клопотання про долучення доказів, в якому зазначено, що відповідно до заяви позивача питання про поновлення пенсії відповідно до Закону №2262-XII не ставилося. Відповіддю позивач був повідомлений, що виплата пенсій за Законом №2262-XII припинена з 01.08.2020 у зв`язку з переходом на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

28.08.2023 ухвалою суду у клопотанні представника відповідача про закриття провадження по справі було відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, у період з 01.08.2008 р. по 31.07.2020 р. йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, а з 01.08.2020 позивач перейшов на пенсію за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10.04.2023 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/404/23 адміністративний позов ОСОБА_1 було частково задоволено, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року, виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 90 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області №33/36-5622 від 05.07.2022 р; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області №33/36-5622 від 05.07.2022 р., із урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням суду відмовлено саме в частині вимог щодо зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію без обмеження її максимальним розміром, оскільки викладена вимога визнана передчасною.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року №848-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст. 43 Закону №2262-XII доповнено ч. 7, згідно якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Згідно із п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року не чинною є ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, внесені Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Виходячи з наведеного, обмеження пенсії позивача максимальним розміром є протиправним.

Крім того, суд акцентує увагу на те, що відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

На підставі викладеного, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо застосування при перерахунку пенсії позивача Закону №3668-VI.

Застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців призведе до нехтування висновками Конституційного Суду України, висловленими у Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18, яку суд відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

З огляду на викладене, дії ГУ ПФУ в Одеській області по обмеженню пенсії позивача максимальним розміром є протиправними, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується перерахунку пенсій позивача виходячи з 90% грошового забезпечення та перерахунку на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області №33/36-5622 від 05.07.2022 р., то ці питання були предметом спору у іншій адміністративній справі, а саме № 420/404/23. Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року по справі № 420/404/23 адміністративний позов ОСОБА_1 в цій частині вимог було задоволено.

Стосовно доводів позивача, що ГУ ПФУ в Одеській області обмежує його у праві перейти для призначення пенсії на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, суд зазначає наступне.

До суду позивачем та відповідачем надано копію заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії. У даній заяві позивач не висловлює бажання про поновлення йому пенсії відповідно до Закону №2262-XII. Тобто, відсутнє звернення позивача до пенсійного органу з проханням про відповідний перехід.

Оскільки відсутнє звернення відповідача, відповідно пенсійним органом не розглядалося питання щодо поновлення позивачу пенсії відповідно до Закону №2262-XII та не відмовлялось позивачу у такому переході. З огляду на вищенаведене, суд не вбачає в діях пенсійного органу бездіяльності або протиправності, тому, в частині переходу на пенсійне забезпечення відповідно до Закону №2262-XII, позивачу слід відмовити.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

У іншій частині вимог необхідно відмовити.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9, 12, 139, 165, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.