Справа № 361/6469/23
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/144/23, cправа № 361/6469/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» жовтня 2023 року м. Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить скасувати постанову начальника Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області (далі Броварський РТЦ та СП) полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 647 від 11 липня 2023 року, поновити строк на оскарження постанови, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначається, що 11 липня 2023 року позивач рухався на службовому автомобілі зі сторони міста Бровари в напрямку міста Києва, під час перевірки документів на блок-посту військовослужбовець повідомив, що пам`ятає, що він не з`явився за викликом до Броварського ТЦК та СП. Незважаючи на пояснення про те, що він не підлягає мобілізації відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловік який має дружину із числа осіб з інвалідністю, відносно позивача склали протокол за частиною другою статті 210-1 КУпАП, видали заготовлений текст, у якому зазначалося, що він вину визнає повністю, адміністративну справу просить розглянути, дата пропущена. На вимогу військового, для можливості продовжувати рух, він переписав вищезазначений текст пояснень та поїхав.

Позивач зазначав, що його дружина ОСОБА_3 , є особою з інвалідністю третьої групи, на підтвердження чого долучив до позовної заяви копію свідоцтва про шлюб, виписки з медичної карти, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації не підлягають військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю.

В постанові зазначена хибна інформація про перебування на утриманні у позивача одного утриманця, проте у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, на підтвердження чого долучив копії свідоцтв про народження. Крім цього, одна дитина має захворювання на астму, потребує постійного лікування, для чого потрібні грошові кошти. З огляду на інвалідність дружини, яка не має можливості повністю забезпечити належне лікування себе та дитини. На підтвердження чого долучив копію висновку дитячого алерголога із зазначеним діагнозом.

Суть зазначеного у оскаржуваній постанові порушення полягає у не явці до збірного пункту Броварського РТЦ та СП у строки, зазначені в отриманих документах. В яких саме документах та в які строки не зазначено. Оскаржувана постанова не містить повного опису обставин, установлених під час розгляду справи, всупереч вимог статті 283 КУпАП. Протокол на підставі якого позивача притягнуто до відповідальності не містить часу вчинення правопорушення, формулювання «у строки зазначені в отриманих документах» не є часом вчинення правопорушення. Також не зазначені свідки правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП. Оскаржувана постанова та протокол про адміністративне правопорушення не містять інформації щодо часу вчинення правопорушення, проте містять посилання на неіснуючу редакцію Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», отже його притягнуто до відповідальності за нормою статті Закону, редакції якого не існує, правової підстави для притягнення до відповідальності немає.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута без участі позивача, підпис у постанові відсутній. Станом на день звернення із позовною заявою постанова позивачем не отримана. Недотримання суб`єктом владних повноважень процедури розгляду справи призвело до порушення його прав, передбачених статтею 268 КУпАП. Також, не дотримано строків повідомлення про розгляд справи, передбачені статтею 277-2 КУпАП, розгляд справи відбувся у день складання протоколу про адміністративне правопорушення. Клопотань про розгляд справи у його відсутність позивач не заявляв. При розгляді адміністративної справи порушені його права на правничу допомогу.

Докази на підтвердження наявності події та складу правопорушення, а також на підтвердження вини позивача, крім протоколу про адміністративне правопорушення відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та постанова отримані на запит адвоката Шаповал Х.О. 02 серпня 2023 року, у зв`язку з чим позивач просив поновити строк на оскарження.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Позивачу слід поновити строк на оскарження постанови, оскільки звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач заявив клопотання про поновлення звернення до суду, визначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду.

31 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, копією розписки ОСОБА_1 від 24 травня 2023 року, копією журналу реєстрації пропозиції, заяв та скарг громадян Броварського РТЦК та СП за 11 липня 2023 рік, копією журналу реєстрації вхідних документів Броварського РТЦК та СП за 11 липня 2023 рік, копією рапорту старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 липня 2023 рік. У відзиві відповідач просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення з підстав їх необґрунтованості. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 538 від 11 липня 2023 року позивачу роз`яснено, що 30 травня 2023 року, тобто в особливий період під час мобілізації, не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 у строки, зазначені в отриманих ним документах, а саме повістці, яка була вручена 24 травня 2023 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У поясненнях до протоколу позивач свою вину визнав повністю. Твердження позивача про порушення вимог статті 268 КУпАП, у зв`язку з тим, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення не було повідомлено про дату час та місце розгляду адміністративної справи, справу розглянуто у його відсутність, є безпідставними оскільки 11 липня 2023 року в присутності позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 538 за частиною другою статті 210-1 КУпАП та роз`яснено права і обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що свідчить підпис позивача. Крім того, в протоколі позивач зазначив, що просить адміністративну справу розглянути 11 липня 2023 року. Позивача під розпис повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 16 годині 15 хвилин 11 липня 2023 року з вказівкою адреси. Таким чином, відповідно до вимог статті 277-2 КУпАП позивача повідомлено про час дату та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило, що підтверджується інформацією з журналу реєстрації пропозиції, заяв та скарг громадян Броварського РТЦК та СП за 11 липня 2023 рік та журналу реєстрації вхідних документів ІНФОРМАЦІЯ_1 за 11 липня 2023 рік. Вина позивача у вчинені правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, підтверджується письмовими поясненнями позивача про визнання вини, а також розпискою про отримання повістки про виклик до Броварського РТЦК та СП та рапортом старшого офіцера мобілізаційного відділення Броварського РТЦК та СП від 11 липня 2023 року.

15 вересня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача адвокат Шаповал Х.О., зазначає, що позивача не було своєчасно повідомлено про розгляд справи у строки, передбачені статтею 277-2 КУпАП, справу розглянуто у його відсутність без інформації про належне повідомлення щодо часу та місця розгляду справи, чим порушені права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП. Оскільки розгляд справи відбувся в день повідомлення позивача, було порушено його право на правничу допомогу. Несвоєчасне повідомлення про розгляд справи є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною й такою, що винесена з порушенням встановленої процедури. Справа відносно позивача розглянута з порушенням вимог статей 245, 268, 277-2 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, адже має дружину особу з інвалідністю, про що 31 серпня 2023 року поштою повідомляв у заяві Броварській РТЦК та СП. У зв`язку з вищезазначеним просила задовольнити позовну заяву.

Відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями частини п`ятої статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно зі статтею 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2023 року начальником Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області полковником Бурляй Ю.І. при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення № 538 від 11 липня 2023 року винесено постанову № 647, у якій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн 00 коп.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови № 647 ОСОБА_1 , який згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 538 від 11 липня 2023 року, в особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», таким чином скоїв правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Досліджуючи правомірність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11 липня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністартивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин першої, другої та третьої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 235 КУпАП визначена підвідомчість розгляду справ про адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки. Частиною другою даної статті встановлено, що від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз редакції Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

№ 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року дає підстави вважати, що посилання у оскаржуваній постанові на порушення вимог частини третьої статті 22 Закону в редакції від 04 грудня 2022 року, не можна вважати посиланням на неіснуючу редакцію, оскільки йдеться про редакцію Закону від 04 листопада 2022 року, яка набрала законної сили 04 грудня 2022 року.

Як встановлено судом та вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало встановлення відповідачем факту порушення вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки позивач не з`явився в особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області у визначені строки.

24 лютого 2022 року Указом Президента 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан. Указ Президента затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом

№ 133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року, Указом № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України № 2122-ІХ від 21 квітня 2022 року, Указом № 341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22 травня 2022 року, Указом Президента № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, Указом Президента

№ 757/2022 від 07 листопада 2022 року , затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, Указом Президента № 58/2023 від 06 лютого 2023 року , затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, Указом Президента № 254/2023від 01 травня 2023 року, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02 травня 2023 року, Указом Президента № 451/2023 від 26 липня 2023 року, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27 липня 2023 року.

Таким чином, на час вчинення правопорушення, в Україні діяв особливий період.

Положеннями частини другої статті 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію повторно або в особливий період. Санкцією частини другої статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу на громадян в розмірі від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з оскаржуваною постановою, на особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн 00 коп.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» місцеві органи виконавчої влади разом з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, Центральним управлінням та/або регіональними органами Служби безпеки України, відповідним підрозділом Служби зовнішньої розвідки України забезпечують зокрема, функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, організовують бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, забезпечують надання звітності з питань бронювання військовозобов`язаних у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації передбачена положеннями статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у якій зазначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зокрема, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду; які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

З наданих позивачем документів вбачається, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії

НОМЕР_1 від 07 вересня 2012 року. ОСОБА_3 , відповідно до копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1193 має захворювання, на підставі якого згідно з довідкою № 1096533 до акта огляду медико-соціальною комісією № 970 з 15 червня 2023 присвоєно третю групу інвалідності довічно. 19 липня 2023 року ОСОБА_3 видано пенсійне посвідчення по інвалідності серії НОМЕР_2 , третя група, загальне захворювання.

Позивач має двох малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

Відповідно до копії виписки консультації дитячого алерголога від 10 лютого 2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має захворювання на астму.

При цьому, позивачем не надано належних доказів, передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на підтвердження наявності підстав для можливості застосування щодо нього відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 538 від 11 липня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 в особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 538 від 11 липня 2023 року міститься посилання на строки, у які він мав зявитися до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області, зазначені у отриманих ним документах, тобто у розписці про отримання повістки.

З копії розписки, долученої до відзиву, вбачається що ОСОБА_1 24 травня 2023 року особисто отримав повістку про виклик до Броварського РТЦК та СП на 14 годину 30 травня 2023 року та був повідомлений про відповідальність згідно із Законом в разі не прибуття без поважних причин.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, останній вину визнав повністю у вчиненому правопорушенні, адміністративну справу просив розглянути 11 липня 2023 року.

Таким чином, крім визнання ОСОБА_1 вини у вчинені правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210- 1 КУпАП, його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 538 від 11 липня 2023 року, а також розпискою про отримання повістки.

Протокол про адміністративне правопорушення № 538 від 11 липня 2023 року складено у присутності особи, відносно якої його складено, а також він містить підпис даної особи, який засвідчує, що особі роз`яснено права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями статті 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з інформацією, що міститься в матеріалах справи особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі заявила клопотання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 11 липня 2023 року, про розгляд справи 11 липня 2023 року. Досліджені витяги з журналів реєстрації пропозиції, заяв та скарг громадян Броварського РТЦК та СП за 11 липня 2023 рік та реєстрації вхідних документів Броварського РТЦК та СП за 11 липня 2023 рік свідчать про відсутність клопотань ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення. З протоколу № 538 вбачається, що позивача під розпис повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 16 годині 15 хвилин 11 липня 2023 року з вказівкою адреси. Таким чином, позивача повідомлено про час дату та місце розгляду справи належним чином, таке повідомлення не можна з урахуванням відповідного клопотання позивача, вважати проведеним з порушенням вимог статті 277-2 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Максименко проти України» суд обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція статті 210-1 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, отже відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, звернувшись з вказаною позовною заявою до суду.

Суд вважає, що стороною відповідача належними доказами доведено правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, будь-які підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, відсутні.

Керуючись статтями 242, 244, 245, 246, 271, 286 КАС України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.О.Василишин