Справа № 120/10058/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 жовтня 2023 р. Справа № 120/10058/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - військова частина НОМЕР_1 , відповідач ) із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність , що полягає у відмові в задоволенні рапорту про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу- у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

- зобов`язання звільнити на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу- у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

На обґрунтування позовних вимог позивач повідомив, що проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку із сімейними обставинами (перебування на утриманні трьох дітей) вирішив звільнитися із військової служби звернувшись до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом та пакетом документів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби на підставі п.п. г п. 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).

Ухвалою від 21.07.2023 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

11.09.2023 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що на утриманні позивача лише двоє його рідних дітей. Стосовно решти неповнолітніх дітей зазначено, що їх батьки не позбавлені батьківських прав , відтак не перебувають на утриманні позивача, який є їх вітчимом.

02.10.2023 р. подано відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що міркування представника позивача стосовно понять сім`ї, батьківства та витікаючих із них обов`язків є недоречним. При цьому сім`я позивача має статус багатодітної.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

03.05.2023 р. та 12.06.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби з підстав перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років.

Зазначив, що на його утримані фактично перебуває 5 дітей відом до 18 років: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

До рапорту додав нотаріально посвідчені копії: свідоцтв про народження дітей, свідоцтва про шлюб, свідошва про смерть, посвідчення Управління соціального захисту населення Гайсинської РДА серії НОМЕР_2 від 17.04.23 р.; довідку Краснопільської сільської ради №108 від 24.04.23 р., довідку-характеристику Краснопільської сільської ради № 107 від 24.04.23 р.

За наслідком розгляду звернення, військова частина НОМЕР_1 листом № 03/1089 від 21.04.2023 р. повідомила про неможливість звільнення позивача, оскільки з наданих до рапорту документів стало зрозумілим, що останній не є батьком ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та про відсутність відомостей щодо неможливості виконання (невиконання) обов"язку щодо утримання своїх дітей матірю.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позвних вимог суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 (далі Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022) з 21 листопада строком на 90 діб.

Указом Президента України Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 № 69/2022 (далі Указ № 69/2022) оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232.

Частиною 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент зарахування та проходження позивачем військової служби) передбачалося, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

під час воєнного стану:

а) за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

01.10.2022 р. набрали чинності зміни, внесені Законом України Про внесення зміни до статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану від 20.09.2022 2599-ІХ (далі Закон 2599-ІХ) до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, яким передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Тобто, внесеними Законом № 2599-IX змінами до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ доповнено підстави звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії воєнного стану.

Судом встановлено, що позивач є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , (народжених у шлюбі укладеного з ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 10.03.2022 р.), що підтверджується довідкою Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 21.04.2023 р.

Під сумнів у даній справі військовою частиною ставиться питання перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей дружини від іншого шлюбу.

Так, згідно довідки Краснопільської сільської ради Гайсинського району від 24.04.2023 р. за вих. №108 неповнолітні діти ОСОБА_4 23.05.2013 р., ОСОБА_5 24.09.2010 р., ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 ( ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) проживають разом із ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ),

Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2023/002213333, 2023/002212863, №2023/002212621 від 14.03.2023 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 проживають по АДРЕСА_1 .

Відповідно свідоцтв про народження: серії НОМЕР_4 , виданого 23.05.2013 р., серії НОМЕР_5 , виданого 7.10.2010 р., серії НОМЕР_6 , виданого 29.10.2007 р. - батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 3.11.2016 р.

Також суду надано копію посвідчення Управління соціального захисту населення Гайсинської РДА серії НОМЕР_2 , з зазначенням у ньому "мати: ОСОБА_9 " та "батько - ОСОБА_1 ", предявник якого має право на пільгі, передбачнені законодавством для багатодітнх сімей.

Згідно довідки-характеристики Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 1078 від 21.04.23 р. гр. ОСОБА_1 проживає разом з сімєю, а саме: з дужиною ОСОБА_9 та 6-ма дітьми: падчерка ОСОБА_10 -2005 р.н., падчерка ОСОБА_3 ,2007 р.н., падчерка ОСОБА_5 , 2010 р.н., пасинок ОСОБА_4 , 2013 р.н., донька ОСОБА_6 , 2017 р.н., син ОСОБА_2 2022 р.н.

Відповідно до статті 268 Сімейного кодексу Україна мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

В контексті наведеного, враховуючи, що батько вищевказаних ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 помер та беручи до уваги документи, які підтверджують перебування ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на утриманні у ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що обставини перебування на утриманні позивача більш ніж трьох дітей знайшов своє підтвердження.

А отже слід визнати протиправною бездіяльність , що полягає у відмові в задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років та зобов' язати звільнити на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу- у зв`язку перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Окремо щодо строків звернення із позовом , суд вказує на те, що , як зазначено в самій відповіді на рапорт, рапорт про звільнення надійшов до відповідача в червні 2023 р. Згідно сркіншоту наданого позивачем, відповідь надіслана йому в телефонному режимі 07.06.2023 р. При цьому із позовом позивач звернувся 07.07.2023 р., тобто в межах місячного строку , відтак, строки звернення до суду не пропущені.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів , суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В свою чергу п. 12 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків

Так предметом спору у даній справі є правовідносини пов`язані з виконанням військового обов`язку, відтак, судовий збір не підлягав сплаті, а отже не підлягає й відшкодуванню. Натомість позивач не позбавлений права звернутись до суду із клопотанням щодо повернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у відмові ОСОБА_1 в задоволенні рапорту про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу- у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 )

Повний текст рішення сформовано 23.10.2023 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна