Справа № 480/4762/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19 жовтня 2023 р. Справа № 480/4762/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву представника позивача про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Запорожець ОВ» на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 , головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, по справі № 480/4762/22
за позовом Приватного підприємства «Запорожець ОВ»
до Виконавчого комітету Сумської міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 480/4762/22 в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Запорожець ОВ" до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі №480/4762/22 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Запорожець ОВ» - задоволено частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 по справі № 480/4762/22 - скасовано.

Прийнято постанову, якою позов Приватного підприємства «Запорожець ОВ» до Виконавчого комітету Сумської міської ради задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 1.1 рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 24.06.2022 р. № 250 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 29.04.2022 р. № 112 «Про продовження терміну дії договорів про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми».

Зобов`язано Виконавчий комітет Сумської міської ради укласти додаткові угоди до Договору № 94/26-17 від 10.03.2017 про організацію перевезень пасажирів на міських автомобільних маршрутах загального користування в м. Суми та Договору № 93/26-17 від 10.03.2017 про організацію перевезень пасажирів на міських автомобільних маршрутах загального користування в м. Суми, у відповідності до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 29.04.2022 № 112 «Про продовження терміну дії договорів про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми».

Стягнуто на користь Приватного підприємства «Запорожець ОВ» (40034, Сумська обл., місто Суми, пр. М.Лушпи, б. 22, кв. 61, ) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради (40030, Сумська обл., місто Суми, майдан Незалежності 2, ) судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, у розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Стягнуто на користь Приватного підприємства «Запорожець ОВ» (40034, Сумська обл., місто Суми, пр. М.Лушпи, б. 22, кв. 61, ) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради (40030, Сумська обл., місто Суми, майдан Незалежності 2, ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 12405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представником позивача, серед іншого, було повідомлено орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу 9500 грн (під час розгляду справи судом першої інстанції), 3000 грн (під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, докази про що будуть надані пізніше).

Представник позивача надіслав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення по справі № 480/4762/22 щодо розподілу судових витрат та стягнути з Виконавчого комітету Сумської міської ради (40030, Сумська обл., місто Суми, майдан Незалежності 2, ) на користь Приватного підприємства «Запорожець ОВ» (40034, Сумська обл., місто Суми, пр. М. Лушпи, б. 22, кв. 61, ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень 00 коп.).

Відповідач заперечення на вказану заяву не надсилав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За визначенням частини 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до частин 3 та 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат в суді апеляційної інстанції позивачем надано до матеріалів справи: ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВМ № 1026565 від 19.07.2022, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Кузнєцова А.С. від 12.11.2019, договір про надання правової допомоги № 2022-04/07 від 04.07.2022, додаткову угоду від 04.07.2023, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № СВ07775480/1 на суму 3000 грн, акт виконаних робіт № 2022-04/07 від 15.09.2023.

Колегією суддів встановлено, що 04.07.2022 Кузнєцов А.С., що має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000637 від 12.11.2019, з однієї сторони і ПП «Запорожець ОВ», в особі директора Запорожець Лариси Миколаївни, що діє на підставі Статуту (надалі - Замовник) з другої сторони, уклали цей Договір № 2022-04/07 за наступних умов, зокрема, згідно з п. 1.1 виконавець зобов`язується: надавати замовнику будь-яку кількість консультацій; організовувати ведення претензійно-позовної роботи; надавати замовнику правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в будь-яких судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, представляти інтереси замовника та здійснювати його захист в правоохоронних органах, пов`язаних з захистом прав на інтересів замовника у зв`язку з спірними правовідносинами, що склалися з Сумським виконавчим комітетом під час виконання та продовження дії договорів про організацію перевезень жирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми № 93/26-17 від 10.03.2017 та № 94/26-17 від 10.03.2017, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги та компенсувати фактичні втрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Порядок оплати послуг виконавця сторони узгодили в пунктах 4.1, 4.2 договору № 2022-04/07, згідно з якими, вартість послуг за цим договором складає 750 грн за годину. Вартість участі в 1 судовому засіданні в місті складання договору дорівнює вартості однієї години послуг. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі послуг, підписаного сторонами, або направленого у відповідності до п.п. «д» п. 3.1 цього Договору протягом 10 днів після підписання сторонами або належного вручення замовнику.

Додатковою угодою від 04.07.2023 до договору № 2022-04/07 від 04.07.2022 сторони продовжили дію договору до 31.12.2023.

Так, відповідно до акту виконаних робіт № 2022-04/07 від 15.09.2023 у період з 07.04.2023 по 15.09.2023 були надані наступні юридичні послуги у відповідності до п. 2.5 Договору № 2022-04/07 від 04 липня 2022 р.:

Ознайомлення із рішенням Сумського окружного адміністративного суду № 480/4762/22 від 03.04.23 та консультація замовника 10.04.2023 щодо роз`яснення такого рішення, та перспектив оскарження, вчинення необхідних дій 15 хв;

Підготовка та складання апеляційної скарги 3 год. 45 хв.

Вартість години 750 грн згідно з п. 4.1 Договору, загальна кількість 4 год.

Загальна сума 3000 грн.

Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17)

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Тобто, виключно за наявності заперечень сторони, за рахунок якої заявник просить відшкодувати витрати на правничу допомогу, суд може зменшити розмір таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20), від 02.08.2023 у справі № Начало формы200/9848/20-а.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, як особа, що заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в апеляційній скарзі ПП «Запорожець ОВ» заявляв про намір відшкодування витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом прави в суді апеляційної інстанції, та вказував орієнтовний розмір таких витрат. У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просив стягнути 3000 витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Разом з цим, відповідачем до суду апеляційної інстанції не було надано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не може оцінювати відповідність заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на правову допомогу критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України, та, відповідно, самостійно зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум.

Поряд із цим, колегією суддів враховано, що ВК СМР отримав в Електронному кабінеті 18.09.2023 о 23.15 копію заяви позивача про ухвалення додаткового рішення разом з додатками, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 237038 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

Отже, ВК СМР був обізнаний про намір позивача отримати відшкодування витрат на правничу допомогу, однак не вчинив жодних дій щодо висловлення заперечень стосовно заявленого ПП «Запорожець ОВ» до стягнення розміру витрат на правничу допомогу. Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів, як і не зазначено обставин, які б спростували співмірність заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу із обсягом виконаних адвокатом робіт.

Разом з цим, враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ПП «Запорожець ОВ» та прийняття постанови про часткове задоволення позову, відшкодуванню підлягають витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи наявність в матеріалах справи документального підтвердження понесених судових витрат, відсутність належно обґрунтованих заперечень з боку ВК СМР щодо заявленого представником позивача розміру витрат на правничу допомогу, висновок суду про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат, понесених на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, ч. 4 ст. 229, ст. ст. 243, 252, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь Приватного підприємства «Запорожець ОВ» (40034, Сумська обл., місто Суми, пр. М.Лушпи, б. 22, кв. 61, ) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради (40030, Сумська обл., місто Суми, майдан Незалежності 2, ) судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Русанова В.Б.