Справа № 560/11506/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11506/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

18 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Авіла" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Авіла" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Авіла" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3", №00/3285/0703 форми "В4" та №00/3283/0703 форми "В1", прийняті на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 27.06.2022 № 0329/22-01-05/30849961.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року позов задоволено частково. А саме, суд визнав протиправними і скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 26.07.2022 №00/3283/0703 форми "В1", від 26.07.2022 №00/3285/0703 форми "В4", і від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3" в частині відсутності права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку за січень 2022 року в сумі 9109,0 грн.

У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

Обгрунтовуючи доводи апеляційних скарг, позивач та відповідач відзначили про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також допущення судом неповного з`ясування дійсних обставин справи і надання їм невірної оцінки, що в сукупності призвело до ухвалення помилкового рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Хмельницькій області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Авіла" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року.

Ухвалою від 28 серпня 2023 року дану справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 жовтня 2023 року о 10:00.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи апеляційних скарг та за обставин, викладених в них, просили їх задовольнити.

В подальшому, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вислухавши пояснення представників сторін та надавши оцінку доводам апеляційних скарг, протокольною ухвалою від 04.10.2023 року постановив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлено наступні обставини справи.

У декларації з податку на додану вартість за січень 2022 позивач - ТОВ "Будівельна група "Авіла", в рядку 20.2.2 визначив суму бюджетного відшкодування, що підлягає поверненню на рахунок платника у банку в сумі 4817196 грн, а у рядку 20.3 - суму коштів, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 177 067 грн.

Відповідно до наказів від 03.06.2022 №1007-П, від 13.06.2022 №1089-П, від 15.06.2022 №1130-П Головне управління ДПС у Хмельницькій області провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Будівельна група "Авіла" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.02.2022 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складений акт від 27.06.2022 №2273/22-01-07-03/40555232, у якому встановлені порушення:

1) пунктів 44.1 та 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу б пункту 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 ПКУ, пункту 2 статті 3, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість:

- завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за січень 2022 року в сумі 4 817 196 грн;

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за січень 2022 року в сумі 177 067 грн;

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за січень 2022 року в сумі 185 09 грн;

- завищено бюджетне відшкодування в загальній сумі 17 542 494 грн. в т.ч. за: січень 2020 року в сумі 111000 грн, лютий 2020 року в сумі 197954 грн, березень 2020 року в сумі 475932 грн, квітень 2020 року в сумі 481383 грн, травень 2020 року в сумі 377205 грн, червень 2020 року в сумі 302096 грн, липень 2020 року в сумі 294438 грн, серпень 2020 року в сумі 270696 грн, вересень 2020 року в сумі 208893 грн, жовтень 2020 року в сумі 351641 грн, листопад 2020 року в сумі 151700 грн, грудень 2020 року в сумі 217052 грн, лютий 2021 року в сумі 435231 грн, березень 2021 року в сумі 499345 грн, квітень 2021 року в сумі 969253 грн, травень 2021 року в сумі 1810475 грн, червень 2021 року в сумі 2522966 грн, липень 2021 року в сумі 1049015 грн, серпень 2021 року в сумі 1146007 грн, вересень 2021 року в сумі 1049319 грн, жовтень 2021 року в сумі 1366885 грн, листопад 2021 року в сумі 3254008 грн;

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 49 131 224 грн в т.ч. за: березень 2017 року в сумі 243789 грн, квітень 2017 року в сумі 262542 грн, травень 2017 року в сумі 419106 грн, червень 2017 року в сумі 342409 грн, липень 2017 року в сумі 579867 грн, серпень 2017 року в сумі 834624 грн, вересень 2017 року в сумі 1328798 грн, жовтень 2017 року в сумі 604048 грн, листопад 2017 року в сумі 919197 грн, грудень 2017 року в сумі 1027138 грн, січень 2018 року в сумі 1631751 грн, лютий 2018 року в сумі 771992 грн, березень 2018 року в сумі 882942 грн, квітень 2018 року в сумі 738974 грн, травень 2018 року в сумі 1290324 грн, червень 2018 року в сумі 834577 грн, липень 2018 року в сумі 1113557 грн, серпень 2018 року в сумі 1786051 грн, вересень 2018 року в сумі 1814177 грн, жовтень 2018 року в сумі 1424603 грн, листопад 2018 року в сумі 845151 грн, грудень 2018 року в сумі 1104747 грн, січень 2019 року в сумі 1078064 грн, лютий 2019 року в сумі 1288554 грн, березень 2019 року в сумі 720903 грн, квітень 2019 року в сумі 833344 грн, травень 2019 року в сумі 929509 грн, червень 2019 року в сумі 1030229 грн, липень 2019 року в сумі 1239531 грн, серпень 2019 року в сумі 1063387 грн, вересень 2019 року в сумі 845396 грн, жовтень 2019 року в сумі 989026 грн, листопад 2019 року в сумі 1246176 грн, грудень 2019 року в сумі 865804 грн, січень 2020 року в сумі 1179110 грн, лютий 2020 року в сумі 1092129 грн, березень 2020 року в сумі 517927 грн, квітень 2020 року в сумі 524209 грн, травень 2020 року в сумі 852396 грн, червень 2020 року в сумі 936890 грн, липень 2020 року в сумі 1047293 грн, серпень 2020 року в сумі 836658 грн, вересень 2020 року в сумі 962450 грн, жовтень 2020 року в сумі 845268 грн, листопад 2020 року в сумі 638637 грн., грудень 2020 року в сумі 575686 грн, січень 2021 року в сумі 731904 грн, лютий 2021 року в сумі 919172 грн, березень 2021 року в сумі 577796 грн, квітень 2021 року в сумі 783182 грн, травень 2021 року в сумі 545263 грн, червень 2021 року в сумі 450692 гбставини справи, вислухавши пояснення представників сторін та надавши оцінку доводам апеляційних скарг, протокольною ухвалою від 04.10.2023 року постановив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

2) в порушення вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289 із змінами і доповненнями позивач невірно заповнив додаток 2 Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року.

Позивач подав до Головного ДПС у Хмельницькій області заперечення на висновок акту документальної позапланової виїзної перевірки від 27.06.2022 №2273/22-01-07-03/40555232.

За результатами розгляду заперечення розділ 4 Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 27.06.2022 №2273/22-01-07-03/40555232 викладений у наступній редакції:

1. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету в сумі 4 381798 грн. порушень не встановлено.

2. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні у Декларації від`ємного значення з ПІДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено наступні порушення:

- пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу б пункту 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пунку 2 статті 3, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами та доповненнями); пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704 та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №621 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289 із змінами і доповненнями ТОВ "БГ "Авіла" завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за січень 2022 року в сумі 423 480 грн.

- пунктів 200.1, 200.7, 200.9, абзацу б пункту 200.4 статті200 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 з№159/28289 ТОВ "БГ "Авіла" не має права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за січень 2022 року в сумі 11 918 грн.;

- пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу в пункту 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 3, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами та доповненнями); пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704 та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289 із змінами і доповненнями ТОВ "БГ "Авіла" завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за січень 2022 року в сумі 154 422 грн;

- пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу б пункту 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пунктів 2 статті 3, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами та доповненнями): пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704 завищено бюджетне відшкодування в загальній сумі 17 542 494 грн в т.ч. за: січень 2020 року в сумі 111000 грн, лютий 2020 року в сумі 197954 грн, березень 2020 року в сумі 475932 грн, квітень 2020 року в сумі 481383 грн, травень 2020 року в сумі 377205 грн, червень 2020 року в сумі 302096 грн, липень 2020 року в сумі 294438 грн, серпень 2020 року в сумі 270696 грн, вересень 2020 року в сумі 208893 грн, жовтень 2020 року в сумі 351641 грн, листопад 2020 року в сумі 151700 грн, грудень 2020 року в сумі 217052 грн, лютий 2021 року в сумі 435231 грн, березень 2021 року в сумі 499345 грн, квітень 2021 року в сумі 969253 грн, травень 2021 року в сумі 1810475 грн, червень 2021 року в сумі 2522966 грн, липень 2021 року в сумі 1049015 грн, серпень 2021 року в сумі 1146007 грн, вересень 2021 року в сумі 1049319 грн, жовтень 2021 року в сумі 1366885 грн, листопад 2021 року в сумі 3254008 грн;

- пунктів 44.1, 44.6 статті 44, підпунктів 198.1, 198.2, 198.3, пункту 198.6 статті 198, статті 200, пункту 200.2 статті 200, пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2 статті 3, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами та доповненнями), пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 з№168/704 та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 1621, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289 із змінами і доповненнями в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 48 810 558 грн в т.ч. за: березень 2017 року в сумі 243789 грн, квітень 2017 року в сумі 262542 грн, травень 2017 року в сумі 419106 грн, червень 2017 року в сумі 342409 грн, липень 2017 року в сумі 579867 грн, серпень 2017 року в сумі 834624 грн, вересень 2017 року в сумі 1328798 грн, жовтень 2017 року в сумі 604048 грн, листопад 2017 року в сумі 919197 грн, грудень 2017 року в сумі 1027138 грн, січень 2018 року в сумі 1631751 грн, лютий 2018 року в сумі 771992 грн, березень 2018 року в сумі 882942 грн, квітень 2018 року в сумі 738974 грн, травень 2018 року в сумі 1290324 грн, червень 2018 року в сумі 834577 грн, липень 2018 року в сумі 1113557 грн, серпень 2018 року в сумі 1786051 грн, вересень 2018 року в сумі 1814177 грн, жовтень 2018 року в сумі 1424603 грн, листопад 2018 року в сумі 845151 грн, грудень 2018 року в сумі 1104747 грн, січень 2019 року в сумі 1078064 грн, лютий 2019 року в сумі 1288554 грн, березень 2019 року в сумі 720903 грн, квітень 2019 року в сумі 833344 грн, травень 2019 року в сумі 929509 грн, червень 2019 року в сумі 1030229 грн, липень 2019 року в сумі

- в порушення вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289 із змінами і доповненнями ТОВ "БГ "Авіла" невірно заповнено додаток 2 "Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року.

На підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 27.06.2022 №2273/22-01-07-03/40555232 Головне управління ДПС у Хмельницькій області винесло податкові повідомлення рішення від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3", №00/3285/0703 та №00/3283/0703.

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивачем оскаржено в адміністративному порядку, однак рішенням від 18.10.2022 Державна податкова служба України податкові повідомлення-рішення залишила без змін.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3", №00/3285/0703 форми "В4" та №00/3283/0703 форми "В1", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України не доведена правомірність податкових повідомлень-рішень від 26.07.2022 №00/3283/0703 форми "В1", від 26.07.2022 №00/3285/0703 форми "В4", і від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3" в частині відсутності права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку за січень 2022 року в сумі 9109,0 грн.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів і вимог апеляційних скарг відповідно до приписів ст. 308 КАС України, відзначає наступне.

Вимогами статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані положеннями Податкового кодексу України (далі ПК України; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вимогами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що вжитий законодавцем роз`єднувальний сполучник або виділяє дві окремі підстави для проведення документальної позапланової перевірки:

- платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податку на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу

- платником подано декларацію, з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно з п.78.4 ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відтак, контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

У такому разі перевірка від`ємного значення ПДВ (а не перевірка безпосередньо достовірності суми бюджетного відшкодування) не буде різною за своєю суттю за умови, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14.11.2018 у справі № 808/2911/17.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно податкової декларації з ПДВ за січень 2022 року залишок від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, складав 177 067 грн.

Отже, в зв`язку з поданням позивачем податкової декларації з податку на додану вартість із зазначенням від`ємного значення у сумі 177 067 грн, що є більшою 100 тис.грн, з урахуванням приписів пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, у відповідача були підстави для прийняття наказу про проведення відповідної перевірки.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що документальна позапланова перевірка з підстав, визначених пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що контролюючий орган має право приступити до проведення тільки такої перевірки та щодо того її предмета, які передбачені Податковим кодексом України.

Як було відзначено судом першої інстанції та не заперечувалось сторонами, наслідком проведення перевірки фактично стали висновки про формування позивачем показників податкової звітності за період грудень 2021 року та січень 2022 року на підставі даних, не підтверджених первинними документами, тобто відповідачем не визнаються усі господарські операції позивача за вказаний період.

З даного приводу, судова колегія відзначає, що в даних правовідносинах у контролюючого органу наявні повноваження лише на перевірку виключно законності декларування від`ємного значення податку за конкретний період, а не здійснення повного аналізу господарських операцій підприємства на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської діяльності платника податку може бути проведена лише за результатом здійснення планової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України та якими платнику надається право підготуватися до її проведення шляхом можливості бути обізнаним з включенням такої перевірки до відповідного плану-графіку.

З урахуванням вказаного, предметом розгляду в межах даної справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції є обставини та доводи сторін, які обумовлені визначеним законодавцем предметом позапланової перевірки, передбаченої пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України - виключно щодо законності декларування (внесення відомостей до декларації) від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, за період грудень 2021 року та січень 2022 року.

У пункті 83.1 статті 83 ПК України зазначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до п.85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як передбачено п.85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Таким чином, положеннями зазначених правових норм визначено обов`язок платника податків надавати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності та наслідки неподання таких документів.

За приписами п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Статтею 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

При цьому, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Так, надаючи оцінку підставності винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3283/0703 форми "В1", яким зменшене бюджетне відшкодування ПДВ за січень 2022 року в сумі 423480 грн та застосовано штраф в сумі 42348 грн, суд першої інстанції достеменно встановив, що останнє грунтується на висновках відповідача щодо протиправності включення позивачем до податкового кредиту відповідних звітних періодів податку на додану вартість в загальній сумі 423 480 грн. на підставі податкових накладних ТОВ «Аква-Дім Плюс», ТОВ «Трансбуд-Граніт», TOB «ABметал груп», ТОВ «Лівайн торг» і Хмельницьким МРЕМ «Хмельницькобленерго», складених з порушенням вимог податкового законодавства.

У цьому контексті важливо зауважити, що контролюючим органом не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки позивача та про його обізнаність щодо протиправної поведінки його контрагентів, в разі наявності такої.

Крім цього, на переконання колегії суддів, відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання товарно-матеріальних цінностей (виконання робіт, надання послуг), носять виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують це (постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 810/3514/17, від 05.08.2021 у справі № 813/5824/15, від 16.09.2020 у справі № 520/4150/19).

Як встановлено в ході розгляду справи, підставою для висновків про порушення позивачем пункту 198.2 статті 198 ПК України та відсутність права на формування податкового кредиту423480 грн., сформованого на підставі зазначених податкових накладних по господарських операціях з ТОВ "Аква-Дім Плюс", ТОВ "Трансбуд-Граніт", ТОВ "АВметал груп", ТОВ "Лівайн торг", слугувала картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у якій станом на 01.12.2021 позивач відобразив дебіторську заборгованість в сумі 337720,11 грн.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано всі необхідні первинні документи щодо підтвердження показників задекларованих податкових зобов`язань та їх коригування за грудень 2021 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, Акт перевірки та відповідь на заперечення до акту перевірки не містять відомостей про дослідження відповідачем первинних та інших документів по вказаних вище контрагентам позивача, які підтверджують передачу і оплату товару, та висновків по відсутність реальних наслідків оформлених цими документами господарських операцій.

Також, відповідачем не відображений та не врахований той факт, що частина податкових накладних є зведеними податковими накладними, а в процесі розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, не спростовано достовірності відомостей первинних документів, поданих платником податків на підтвердження задекларованих показників податкових зобов`язань.

Стосовно зменшення зазначеним податковим повідомленням-рішенням від 26.07.2022 №00/3283/0703 форми "В1" суми бюджетного відшкодування позивача за січень 2022 на 355,0 грн по господарських операціях з Хмельницьким РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» у зв`язку з ненаданням первинних документів, то в даному випадку судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем взагалі не доведений факт включення позивачем зазначеної суми ПДВ до податкового кредиту у січні 2022.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність висновків відповідача про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за січень 2022 року в сумі 423480 грн, внаслідок чого податкове повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3283/0703 форми "В1", яким зменшене бюджетне відшкодування ПДВ за січень 2022 року на вказану суму, правомірно та обгрунтовано визнано неправомірним.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3", яким встановлена відсутність права позивача на отримання бюджетного відшкодування за січень 2022 в сумі 11918 грн, в тому числі по ТОВ «Поділляпостачбуд» в сумі 2809,0 грн та по ТОВ «Хмельницьке управління механізації» в сумі 9109,0 грн, та відсутності права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку, судова колегія відзначає наступне.

Висновки податкового органу, що стали підставою для винесення вказаного податкового органу, грунтуються на невірному заповненні додатку 2 "Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року.

Як встановлено з матеріалів справи, за даними перевірки частина від`ємного значення у грудні 2021 року та січні 2022 року виникла внаслідок включення позивачем до податкового кредиту ПДВ по податкових накладних, отриманих від постачальників ТОВ «Поділляпостачбуд» в сумі ПДВ 7 996 грн. за грудень 2021 року і ТОВ «Хмельницьке управління механізації» в сумі ПДВ 9 109 грн. за січень 2022 року, на дату проведення перевірки фактично не оплачених у попередніх та звітному податкових періодах вказаним постачальникам товарів/послуг у грудні 2021 та січні 2022 року.

В даному випадку, судова колегія наголошує, що обов`язковою умовою отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку є фактична сплата зазначеного податку постачальнику товарів (послуг).

Так, пунктом 201 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету (п.п. "б" п. 200.04 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. До такого Реєстру вносяться, зокрема, дані: 1) найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер; 3) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 16) дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, на підтвердження факту сплати ТОВ «Хмельницьке управління механізації» ПДВ в сумі 9 109 грн., включеного до податкового кредиту у січні 2022 року, позивач надав копію платіжного доручення №98487 від 31.01.2022 на суму 54654,0 грн, в тому числі ПДВ 9 109 грн. про оплату послуг з роботи техніки згідно з рахунком №43 від 31.01.2022., а на підтвердження фактичної сплати постачальнику послуг ТОВ «Поділляпостачбуд» частини ПДВ, включеного до розрахунку суми бюджетного відшкодування у декларації за січень 2022 року, в сумі 2809,0 грн позивач не надав платіжні доручення про перерахування цих коштів постачальнику.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність висновків відповідача щодо відсутності права позивача на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 9 109 грн. сплаченого ТОВ «Хмельницьке управління механізації».

Натомість, судова колегія, в розрізі вказаних обставин та відсутності належних їх спростувань позивачем, погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність порушення позивачем вимог пунктів 200.1, 2000.7, 200.09, абзацу б пункту 200.04 статті 200 ПК України, і Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289, та невірне заповнення додатку 2 "Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року по ТОВ «Поділляпостачбуд» в сумі 2809,0 грн.

В даному випадку, доводи апеляційної скарги з даного питання фактично дублюють доводи позовної заяви, які отримали належну оцінку судом першої інстанції, яка позивачем в межах апеляційного перегляду даної справи не спростована.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність податкового повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3" в частині відсутності права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку за січень 2022 року в сумі 2809,0 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3285/0703 форми "В4" про зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за січень 2022 року на 154422 грн. судова колегія відзначає наступне.

Підставою для винесення вказаного податкового повідомлення - рішення є висновки податкового органу, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 27.06.2022 № 0329/22-01-05/30849961, про завищення позивачем суми від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за січень 2022 року в загальній сумі 154422 грн.

Зокрема, контролюючий орган дійшов висновку про безпідставне включення позивачем до податкового кредиту відповідних звітних періодів ПДВ в загальній сумі 19368 грн., в тому числі за грудень 2021 року в сумі 19013 грн. та за січень 2022 року в сумі 355 грн., оскільки останнє складається з сум ПДВ відповідно до податкових накладних, що не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, по операціях з придбання послуг та товарів у ТОВ "Класт", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ, ТОВ "НВП Промприлад", КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, ФОП ОСОБА_1 , ПП "Транс-Авто-Д", ТОВ "Техколор", ПП "Торговий ДІМ "Євромоторс", ТОВ "КЦ "Нейрон", ТОВ "Автомобільна Моторизаційна Група "Конкорд", ТОВ "Вест Карц", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ.

Надаючи оцінку вказаній обставині, судова колегія враховує, що за змістом абзаців другого та третього підпункту 201.10. статті 201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними в абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

При цьому, суд першої інстанції доцільно звернув увагу на приписи Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року N 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року N 702), де пунктом 3 розділу 1 відзначено, що акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 5 розділу 1 Порядку №727 передбачено, що акти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Як встановлено судом першої інстанції та було підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, акт документальної позапланової виїзної перевірки від 27.06.2022 № 0329/22-01-05/30849961 не містить опису порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, абзацу б пункту 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 ПК України, пунктів 2 статті 3, статті 9 Закону №996-XIV і пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 у зв`язку з включенням до податкового кредиту відповідних звітних періодів ПДВ в загальній сумі 19368 грн.

Також, акт не містить ні реквізитів податкових накладних, складених, на думку відповідача, з порушенням зазначених вище норм, ні відомостей про встановлені перевіркою порушення порядку формування податкового кредиту по господарських операціях з придбання послуг та товарів у ТОВ "Класт", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ, ТОВ "НВП Промприлад", КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, ФОП ОСОБА_1 , ПП "Транс-Авто-Д", ТОВ "Техколор", ПП "Торговий ДІМ "Євромоторс", ТОВ "КЦ "Нейрон", ТОВ "Автомобільна Моторизаційна Група "Конкорд", ТОВ "Вест Карц", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ.

Натомість, в акті перевірки міститься перелік наданих позивачем до перевірки документів, у якому, зокрема вказано про надання позивачем первинних документів за грудень 2021 року і січень 2022 року.

При цьому, всупереч приписам пункту 85.7 статті 85 ПК України відповідачем опису первинних документів за грудень 2021 року і січень 2022 року, наданих позивачем до перевірки, не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку складеним відповідачем актам про надання позивачем на вимогу відповідача первинних документів за грудень 2021 року і січень 2022 року, судом першої інстанції вірно відзначено, що ні сам акт перевірки, ні акти про надання позивачем на вимогу відповідача первинних документів не містять детального опису наданих первинних документів.

Відтак, судова колегія доходить до переконання, що відповідачем не доведений факт ненадання позивачем первинних документів по господарських операціях з придбання послуг та товарів від ТОВ "Класт", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ, ТОВ "НВП Промприлад", КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, ФОП ОСОБА_1 , ПП "Транс-Авто-Д", ТОВ "Техколор", ПП "Торговий ДІМ "Євромоторс", ТОВ "КЦ "Нейрон", ТОВ "Автомобільна Моторизаційна Група "Конкорд", ТОВ "Вест Карц", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ.

При цьому, судом першої інстанції достеменно встановлено, а відповідачем не спростовано, що надані позивачем до суду первинні та інші документи, в тому числі податкові накладні, складені ТОВ "Класт", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ, ТОВ "НВП Промприлад", КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, ФОП ОСОБА_1 , ПП "Транс-Авто-Д", ТОВ "Техколор", ПП "Торговий ДІМ "Євромоторс", ТОВ "КЦ "Нейрон", ТОВ "Автомобільна Моторизаційна Група "Конкорд", ТОВ "Вест Карц", АТ "Хмельницькобленерго" Хмельницький МРЕМ та зареєстровані з дотриманням вимог ПК України, підтверджують здійснення господарських операцій з поставки товару та послуг від цих контрагентів.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 26.07.2022 №00/3285/0703 форми "В4" про зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за січень 2022 року на 154422 грн. правомірно та обгрунтовано визнано протиправним.

Стосовно доводів апелянта - відповідача у справі, щодо ненадання всіх первинних документів податковому органу під час перевірки, а надання їх лише до суду, то суд апеляційної інстанції відзначає наступне.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Однак, будь-яких обмежень періоду подання платником податків необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки нормами податкового законодавства не передбачено.

В даному випадку, п. 44.6 ст. 44 ПК України лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Отже, суд апеляційної інстанції, надавши оцінку доводам сторін та наявним в матеріалах справи первинним документам, погоджується з висновком суду першої інстанції про підтвердження позивачем показників податкових зобов`язань за період грудень 2021 року та січень 2022 року належними та достатніми первинними документами.

До того ж, відповідач ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи жодних належних та достатніх доказів в спростування достовірності відомостей первинних документів, поданих платником податків на підтвердження задекларованих показників податкових зобов`язань, не надав.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обгрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 26.07.2022 №00/3283/0703 форми "В1", від 26.07.2022 №00/3285/0703 форми "В4", від 26.07.2022 №00/3284/0703 форми "В3" в частині відсутності права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку за січень 2022 року в сумі 9109,0 грн., та наявності підстав для їх задоволення і вважає за необхідне відхилити доводи апелянтів по справі як в частині задоволених вимог, так і в частині відмови в задоволенні вимоги.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційних скарг встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна група "Авіла" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.