Справа № 200/4573/23
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року Справа№200/4573/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» адвокатка Воронкова О.І., представниця позивачки ОСОБА_1 , подала до суду адміністративний позов до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити позивачці перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1078 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058, починаючи з 02.02.2023;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1078, із застосуванням показника середньої плати по Україні з 2020-2022 року, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 02.02.2023.

На обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 02 лютого 2023 року вона подала заяву про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачка вважає, що її було переведено на пенсію за віком неправильно, оскільки розмір пенсії за віком був обчислений із середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки. На думку позивачки, при обчисленні розміру пенсії слід було застосовувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало відзив на адміністративний позов, в якому зазначило, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

За заявою позивачки, останню переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. Приписами частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Згідно зі статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» середня заробітна плата, визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії застосовується виключно під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови набуття особою не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії. Враховуючи вищезазначене, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відсутнє право у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021, 2022.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнало, просило відмовити в їх задоволенні з таких підстав. На підставі особистої заяви, ОСОБА_1 з 09.05.2023 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Обчислення середньомісячного заробітку після переведення на пенсію за віком проводилось із застосуванням показника проіндексованої середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки 6186,32 грн. 01.03.2023 обчислення розміру пенсії проводиться виходячи із середньої заробітної плати 7405,03 грн. З огляду на зазначене, переведення на пенсію за віком за заявою від 09.05.2023 проведено у відповідності до норм чинного пенсійного законодавства, підстави для застосування обумовленого ОСОБА_1 у позовній заяві показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021 та 2022 роки для розрахунку заробітної плати за нормами частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутні.

28 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28 серпня 2023 року у відповідача витребувані докази.

11 вересня 2023 року у позивачки витребувані письмові пояснення про згоду або не згоду на заміну первісного відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, належним відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

19 вересня 2023 року відмовлено у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви, її повернуто ОСОБА_1 , залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 серпня 2010 року призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я (протокол 24 від 24.09.2010).

02 лютого 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07 лютого 2023 року територіальним органом Пенсійного фонду України було прийнято рішення 06 про перерахунок пенсії, яким ОСОБА_1 переведено з 02 лютого 2023 року на пенсію за віком. Згідно з рішенням страховий стаж становить 37 років 8 місяців 19 днів, коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,37667, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (452 / 100 * 12) * 1) - 0,37667, розмір пенсії за віком (ст.27) (8057,31 * 0,37667) 3034,95 гривень, доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 17 років) 355,81 гривень, загальний розмір пенсії 3390,76 гривень.

Розрахунок заробітку для обчислення:

загальний страховий стаж в одинарному розмірі: 37 р. 8 м. 19 д. 452 м;

загальний страховий стаж після 01.07.2000: 10 р. 2 м. 0 д. 122 м ;

дата вводу заробітку: 27.08.2010;

середній заробіток за три попередні роки: 3764,40 гривень (за 2014-2016 роки);

коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП: 1,64337498 1,17 * 1,11 * 1,11 * 1,14; збільшений на коефіцієнт показник ЗП: 6186,32 гривень;

останній місяць врахованої зарплати: 31.08.2010;

максимальна дата оптимізації: 31.08.2010;

сума коефіцієнтів заробітної плати: 214.42486 (до оптимізації);

сума коефіцієнтів заробітної плати: 177,13188 (після оптимізації);

кількість місяців заробітної плати: 181 (до оптимізації);

кількість місяців, виключених оптимізацією: 45 в межах 10%;

кількість місяців, виключених додатково: 0 понад 10%;

кількість місяців заробітної плати: 136 (після оптимізації);

індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 1,18467 (до оптимізації);

індивідуальний коефіцієнт для обчислення: 1,30244 (після оптимізації);

середньомісячний заробіток для обчислення: 8057,31000 гривень.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону №1058-ІV).

Станом на 27 серпня 2010 року (дату призначення позивачці пенсії вперше) відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі статтею 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мали, зокрема, працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), на інший.

Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Предметом спору у даній адміністративній справі є встановлення правомірності відмови пенсійного органу у застосуванні показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням нового виду пенсії за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, будь-яких інших заперечень щодо можливості призначити позивачці такий вид пенсії другим відповідачем у спірному рішенні не наведено.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачці з 27 серпня 2010 року вперше була призначена пенсія за вислугу років відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, в редакції Закону України від 16 квітня 2009 року №1276-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі статей 52, 54 та 55 Закону №1788-ХІІ, а отже, за заявою позивачки від 02 лютого 2023 року пенсія за віком повинна бути призначена на підставі положень частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV.

Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом, виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.

Таким чином, на переконання суду, у даній справі, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а, від 14 лютого 2018 року у справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 у справі №334/2653/17, від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа, яка отримувала пенсію за іншим законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

За офіційною інформацією з сайту Пенсійного фонду України (за посиланням https://www.pfu.gov.ua/statystyka/pokazniki-serednoyi-zarobitnoyi-plat/arhiv-zapitannya-idpovidi-peremishhenim-pokazniki-serednoyi-zarobitnoyi-plat/) середня заробітна плата за 2020 рік - 10340,35 грн., за 2021 рік 12993,56 грн., за 2022 рік 13376,21 грн. Середній сумарний добуток заробітної плати за три роки (2020-2022) становить 12236,71 грн., а не 3764,40 грн. як зазначено в розрахунку заробітку для обчислення пенсії позивачці.

Таким чином, другий відповідач протиправно застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки, при призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону №1058, починаючи з 02 лютого 2023 року.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Тому, суд, з метою повного захисту порушених прав позивачки, вважає за необхідне задовольнити позов шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, при обчисленні позивачці пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату позивачці пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2020, 2021, 2022 роки, з 02 лютого 2023 року.

В задоволенні позовних вимог до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1) заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання заявника.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на вказані положення Порядку №22-1 другим відповідачем була розглянута заява позивачки.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Порядком №22-1 не врегульована ситуація як слід діяти в разі визнання судом протиправними дій органу, що призначає пенсію, за результатами розгляду заяви про призначення пенсії.

З системного аналізу положень КАС України можна дійти висновку, що наслідком визнання протиправним дій є зобов`язання саме цього суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У даній справі таким суб`єктом владних повноважень є другий відповідач.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах другий відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не використав надані йому дискреційній повноваження для вирішення питання про призначення пенсії, про які було зазначено в рішенні, що змусило позивачку звернутися до суду із даним позовом, судовий збір, сплачений останньою, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань другого відповідача (частина 4 статті 48, частина 1 статі 139 КАС України).

За приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачка подала адміністративний позов немайнового характеру в електронній формі, а тому мала сплатити 858,88 гривень (2684,00*0,4)*0,8.

Згідно з квитанцією про сплату №3937-0369-9382-5983 від 21 серпня 2023 року позивачка сплатила судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Отже, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань другого відповідача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн.

Керуючись статтями 2, 3-10, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (юридична адреса: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ; Email: ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2020, 2021, 2022 роки, починаючи з 02 лютого 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, код ЄРДПОУ 13486010, e-mail: ) відмовити повністю.

Повний текст рішення складений 19 жовтня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко