Справа № 160/6086/23
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/6086/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року (суддя Серьогіна О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до поданої заяви від 19.07.2022 року та незарахування до загального страхового стажу, який дає право на пенсію, періоди роботи з 23.11.1989 року по 14.12.1990 рік на посаді фельдшера-лаборанта Запорізького міського відділу охорони здоров`я.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 06 від 26.07.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, 29000, ) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 22.11.2000 року) період роботи з 23.11.1989 року по 14.12.1990 рік на посаді фельдшера-лаборанта Запорізького міського відділу охорони здоров`я.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, 29000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 22.11.2000 року) від 19.07.2022 року про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, судом не було враховано, що позивачем не було до органу пенсійного фонду надано довідки про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідки військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії, або довідки архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено періоди роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження. Наявна в матеріалах справи довідка не відповідає формі, затвердженій постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122.

Також відповідачем зазначено про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, 19.07.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При зверненні за призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ позивачкою надано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_2 від 05.08.1986 року, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А №000943, довідку №2963 від 25.06.1998 року, видану Запорізькою обласною клінічною лікарнею.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 06 від 26.07.2022 року, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відсутні підтверджуючі документи про участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. До страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи: з 23.11.1989 року по 14.12.1990 року, оскільки згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.08.1986 року в даті наказу про звільнення з роботи наявне виправлення. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 18 років 08 місяців 15 днів.

Позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться у відповідності до вимог Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що право на призначення пенсії за віком у період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 29 років.

Щодо незарахування до загального страхового стажу позивача, який дає право на пенсію, періодів роботи з 23.11.1989 року по 14.12.1990 року на посаді фельдшера-лаборанта Запорізького міського відділу охорони здоров`я.

Згідно п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Як було встановлено судом першої інстанції з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 05.08.1986, остання працювала у спірний період, а саме з 23.11.1989 по 14.12.1990 на посаді фельдшера-лаборанта Запорізького міського відділу охорони здоров`я.

У своєму рішенні про відмову про призначення пенсії відповідач зазначив, що до страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи: з 23.11.1989 року по 14.12.1990 року, оскільки згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.08.1986 року в даті наказу про звільнення з роботи наявне виправлення.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58.

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Наявність неправильно занесених записів до трудової книжки, не може ставитись в провину власнику трудової книжки, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Суд першої інстанції також вірно взяв до уваги, що відповідач не здійснював ніяких запитів на підтвердження періоду роботи позивача з 23.11.1989 по 14.12.1990, та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи позивача з 23.11.1989 року по 14.12.1990 року на посаді фельдшера-лаборанта Запорізького міського відділу охорони здоров`я та про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.11.1989 року по 14.12.1990 рік на посаді фельдшера-лаборанта Запорізького міського відділу охорони здоров`я.

Щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приписами статті 9 Закону №796-ХІІ встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до положень ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років.

Положеннями ч.3 ст. 55 Закону № 796 передбачено, що призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є факт роботи в зоні відчуження протягом певного часу.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частин першої, третьої статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до п.п. 7 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що з аналізу норм частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ до заяви необхідно подати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідку військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Водночас, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Суд першої інстанції вірно врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену, зокрема, у постановах від 21.11.2006 року № 21-1048 та від 04.09.2015 року №690/23/15, відповідно до якої єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції було встановлено, що довідкою від 25.06.1998 року № 2963, виданою Запорізькою обласною клінічною лікарнею визначено, що у період з 10.08.1987 року по 10.09.1987 року позивач знаходилася у відрядженні та отримувала заробітну плату за вихідні дні в 2-х кратному розмірі, понаднормові 4-х кратному розмірі.

Згідно з абз. 3 п.1 Постанови Ради Міністрів Української PCP та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 встановлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, проводиться відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячної заробітної плати, виходячи із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Зазначений факт підтверджує, що позивач проводила роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у третій і першій зоні небезпеки.

Вищевказані документи є чинними, не визнані недійсними чи підробленими.

Також позивач надав відповідачу разом із заявою від 19.07.2022 року, серед іншого, копію його посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році» (категорія 2) серія НОМЕР_3 , виданого Дніпропетровською обласною державною адміністрацією 04.10.2019 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані позивачем до заяви документи, в розумінні абзацу дев`ятого підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, підтверджують її право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні даного виду пенсії.

Надані позивачем документи в повному обсягу підтверджують наявність у позивача права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 8 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У позивача наявне право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що оскільки позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії зі зниженням віку відповідно до цього Закону, діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необхідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 06 від 26.07.2022 визнати протиправним та скасувати.

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 06 від 26.07.2022 року, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До суду із даним адміністративним позовом позивачка звернулася засобами поштового зв`язку 27.03.2023, що підтверджується відповідною відміткою на конверті.

В постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 зроблено правовий висновок, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

З огляду на вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору, а саме подання скарги через вебпортал Пенсійного фонду України від 01.08.2022 року за №ВЕБ-28000-Ф-С-22-066014, на яку надано відповідь пенсійного органу від 29.08.2022 року №2800-030201-9/35914, введення з 24.02.2022 року воєнного стану в Україні, враховуючи, що позивач звернулася до суду за захистом права на пенсійне забезпечення, а також обов`язок суду забезпечити доступ до правосуддя, яке гарантоване Конституцією України право, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем строк звернення до суду не пропущений.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 18 жовтня 2023 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш