Справа № 500/5536/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5536/23

20 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мандзія О.П. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в Тернопільський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Байковецької сільської ради Тернопільського району (далі - відповідач), в якій просив:

«Визнати протиправним та скасувати рішення Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в особі її уповноваженого органу - Відділу містобудування та архітектури, викладене у листі ZD01:1321-8822-2593-5609 щодо відмови ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) у внесенні змін до містобудівних умов та обмежень «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 » реєстраційний номер ЄДСЕССБ MU01:0320-2328-0412-4158, затверджених наказом Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25 травня 2023 року № 11.

Зобов`язати Байковецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області в особі Відділу архітектури містобудування та архітектури внести зміни до пункту 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0320-2328-0412-4158 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 », затверджених наказом Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25 травня 2022 року № 11 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва», виклавши його в наступній редакції: «Визначити гранично допустиму висоту об`єкта проектування до 27 м (до 9 поверхів включно)».

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Доводи позивача засновані на тому, що абзац 2 підпункту 6.1.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» визнано протиправним та нечинним. Вказане, крім іншого, вказує на те, що сьогодні відсутній нормативно-правовий акт, який встановлює обмеження щодо максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах з чисельністю населення понад 1 тис. осіб. Дана норма, як складова частина нормативно-правового акту, раніше містила імперативний припис про те, що максимально допустима висотність (поверховість) житлової забудови в сільських населених пунктах становить до 4 поверхів (до 12 м). Визнання в судовому порядку нечинною цієї норми не могло не вплинути на правовідносини, які раніше нею регулювались. Так, правовідносини у сфері містобудування, являють собою відносини особи (фізичної або юридичної) з уповноваженим органом містобудування та архітектури (суб`єкт владних повноважень). І, якщо особу не можна змусити робити те, що не передбачено законодавством, то уповноважений орган містобудування та архітектури зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). У світлі законодавчих прогалин, на особу (замовника) не можуть покладатись наслідки дефектів законодавчих процедур, які запровадила держава, а пізніше не дотримались її уповноважені органи. Принаймні про це говориться в Конституції України, яка на перше місце ставить захист прав, свобод та інтересів особи, як менше захищеного учасника взаємовідносин з державою (уповноваженими нею органами).

Також, позивач акцентує увагу на тому, що план зонування, який, серед усього іншого, містить вимоги щодо граничної поверховості житлової забудови (висоти будівель), Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області не затверджувався. І у зв`язку із цим не встановлювались вимоги щодо граничної поверховості житлової забудови. Доречно наголосити на тому, що ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території» передбачають розташування в сільських населених пунктах багатоквартирних житлових будинків різної поверховості: 5 поверхів, 9 поверхів та 5-9 поверхів (змішаної поверховості). А, тому будівництво багатоквартирного житлового будинку до 9 поверхів в сільських населених пунктах не забороняється даним нормативно-правовим актом. Викопіюванням з генерального плану села Байківці М 1:2000, на земельних ділянках об`єкта проектування (кад. номер: :02:001:1757, кад. номер: :02:001:5118, кад. номер: :02:001:5421) не встановлено максимально допустимої висоти об`єкта проектування до 12 м (до 4 поверхів включно). Натомість, викопіювання з генплану свідчить про те, що навколо земельної ділянки об`єкта проектування планується будівництво житлових будинків висотою 9-12 поверхів.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог виходив з того, вимога позивача про збільшення поверховості з 12 до 27 метрів об`єкта проектування є необґрунтованою, та такою, що суперечить вимогам затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема Детальному плану територій формування земельних ділянок для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області. На переконання відповідача ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», які в чинній редакції не містять обмежень щодо граничнодопустимої висотності багатоквартирних житлових будинків, в тому числі, в сільських населених пунктах, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються поодиноких випадків.

Заяви, клопотання учасників, інші процесуальні дії у справі.

04.09.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, якою позовну заяву прийнято до розгляду. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.

21.09.2023 відповідачем подано відзив на позов.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 є землекористувачем наступних земельних ділянок:

1. Кадастровий номер: :02:001:1757, площею 0.15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Байківці.

Речові права на дану земельну ділянку (право забудови земельної ділянки) виникли на підставі договору суперфіцію від 30 жовтня 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 (власник) та ОСОБА_1 (землекористувач).

Як видно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 196939163 від 31.10.2019, за ОСОБА_1 зареєстроване право забудови земельної ділянки (суперфіцій) кад. номер :02:001:1757 площею 0.15 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Байківці, на підставі договору про встановлення права користування земельної ділянки для забудови (суперфіцію).

Аналогічні відомості містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 333530331 від 25.05.2023 та Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 14.04.2023.

2. Кадастровий номер: :02:001:5118, площею 0.05 га, категорія земель «Землі житлової та громадської забудови», вид цільового призначення 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», знаходиться за адресою Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Байківці.

Речові права на дану земельну ділянку (право забудови земельної ділянки) виникли на підставі договору суперфіцію від 10 травня 2023 року, укладеного між ОСОБА_3 (власник) та ОСОБА_1 (землекористувач).

Як убачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію № 331876696 від 10.05.2023, за ОСОБА_1 зареєстроване право забудови земельної ділянки (суперфіцій) кад. номер: :02:001:5118 площею 0.05 га.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру НВ-023 від 14.04.2023, земельна ділянка кад. номер: :02:001:5118 площею 0.05 га, відноситься до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови», вид цільового призначення 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», знаходиться за адресою

АДРЕСА_2 . Кадастровий номер: :02:001:5421, площею 0.02 га, категорія земель «Землі житлової та громадської забудови», вид цільового призначення 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», знаходиться за адресою Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Байківці.

Речові права на дану земельну ділянку (право забудови земельної ділянки) виникли на підставі договору суперфіцію від 10 травня 2023 року, укладеного між ОСОБА_3 (власник) та ОСОБА_1 (землекористувач).

Як видно з Витягу з Державного реєстру речових прав № 331878580 від 10.05.2023, за ОСОБА_1 зареєстроване право забудови земельної ділянки (суперфіцій) кад. номер: :02:001:5452, площею 0.02 га, на підставі договору суперфіцію від 10.05.2023.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 14.04.2023, земельна ділянка кад. номер: :02:001:5452 площею 0.02 га розташована за адресою Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Байківці, належить до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови», цільове призначення 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку».

Маючи в користуванні земельні ділянки ОСОБА_1 звернувся із заявою до Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з метою одержання містобудівних умов та обмежень.

Наказом Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25.05.2023 № 11 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва», затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 ».

Містобудівні умови та обмеження реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0320-2328-0412-4158 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 », надані ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі «МУО»).

Пунктом 1 «Граничнодопустима висотність будинків, будівель та споруд у метрах» розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО, визначено граничнодопустиму висотність будівлі 12 м, з посиланням на детальний план території формування земельних ділянок для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, затвердженого рішенням Байковецької сільської ради від 14.07.2020 № 1187.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2022 року у справі № 640/17011/20 (№ ЄДРСР 107812277) рішення Окружного адміністративного суду від 3 березня 2021 року у справі № 640/17011/20 скасовано частково. Ухвалено нове рішення, яким позов Громадської організації «Коло Українських Будівельників» до Міністерства розвитку громад та територій України про визнання протиправним та скасування наказу в частині задоволено:

визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 в частині затвердження абзацу 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме «Максимально допустима висота* (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту: - сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова; - сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно); - селища міського типу - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15 м (до 5 поверхів включно); - міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9 поверхів включно); - міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16 поверхів включно); - міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється документацією з просторового планування; * Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування. Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху. Багатоквартирна забудова». Абзац 2 пункту ДБН 6.1.31 Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» «Розміщення багатоквартирних (секційних) будинків в кварталах садибної забудови не допускається»;

визнати протиправним та нечинним абзац 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104, а саме: «Максимально допустима висота (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту: - сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова; - сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно); - селища міського типу - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15 м (до 5 поверхів включно); - міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9 поверхів включно); - міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16 поверхів включно); - міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється документацією з просторового планування; * Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування. Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху»;

визнати протиправним та нечинним абзац 2 пункту 6.1.31 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» «Розміщення багатоквартирних (секційних) будинків в кварталах садибної забудови не допускається».

Зобов`язано Міністерство розвитку громад та територій України невідкладно опублікувати резолютивну частину цієї постанови суду після набрання нею законної сили у виданні, в якому було офіційно оприлюднено наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104.

07 грудня 2022 року постанова ШААС від 07.12.2022 у справі № 640/17011/20 набрала законної сили.

Постанова ШААС від 07 грудня 2022 року у справі № 640/17011/20 в касаційному порядку не переглядалась.

Державні Будівельні Норми Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 обов`язкові для органів державного управління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських населених пунктів на інших територіях.

Архітектором ОСОБА_4 розроблено обґрунтування збільшення поверховості, в якому вказано, що проектованим об`єктом є багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 . Село Байківці є центром Байковецької територіальної громади. Об`єкт проектується на вільній території запректованого кварталу житлово-громадської забудови. Ділянка проектованого об`єкту межує з існуючою багатоквартирною житлово громадською забудовою (9 поверхів). Опираючись на ДСТУ Н Б Б.1.1-12.2011 території призначені для будівництва та обслуговування багатоквартирних житлових будинків з об`єктами громадського призначення не межують з об`єктами, що можуть нести негативний вплив на навколишнє середовище. На ділянці передбачається розміщення 9-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами. Поруч з ділянкою проектування проходять всі необхідні інженерні мережі, а саме: електропостачання, газопостачання, мережі водопостачання та водовідведення.

Після цього, ОСОБА_1 звернувся до Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з заявою про внесення змін до МУО. В поданій заяві замовник просив внести зміни до пункту 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0320-2328-0412-4158 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 », затверджених наказом Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25 травня 2022 року № 11 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва», виклавши його в наступній редакції: «Визначити гранично допустиму висоту об`єкта проектування до 27 м (до 9 поверхів включно)».

Листом про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень відповідачем відмовлено у внесенні змін до МУО, через невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач вирішив звернутись до суду із даним позов.

Оцінка суду.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI Про регулювання містобудівної діяльності (далі Закон № 3038), Законом України від 16.11.1992 № 2780-ХІІ Про основи містобудування (далі Закон № 2780), Законом України від 21.05.1997 № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі Закон № 280/97-ВР), Державними будівельними нормами Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку від 27.12.2017 № 344 (далі ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території»), Державними Будівельними Нормами Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 (далі ДБН Б. 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій»).

Частинами 1 та 2 статті 413 ЦК України, передбачено, що власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Право користування земельною ділянкою, наданою для забудови, може відчужуватися або передаватися землекористувачем у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови.

Частина 1 статті 1 Закону № 3038 містить наступні визначення термінів:

генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

детальний план території - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території;

замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт. У разі виконання підготовчих/будівельних робіт щодо багатоквартирного будинку замовником будівництва може бути об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управитель багатоквартирного будинку чи житлово-будівельний (житловий) кооператив, який здійснюватиме утримання такого будинку на підставі рішення (договору) співвласників багатоквартирного будинку;

містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій;

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією;

план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Статтею 1 Закону № 2780, визначено, що містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Статтею 6 Закону № 2780, передбачено, що законодавство України про містобудування складається з Конституції України, цього Закону, законів України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про архітектурну діяльність" та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання.

За змістом 7 Закону № 2780 державне регулювання у сфері містобудування здійснюється в тому числі органами місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону № 2780, вказує на те, що до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, серед іншого, надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону № 2780, будівельні норми, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини.

Будівельні норми, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

Означені норми та правила є нормативно-правовими актами, адже поширюють свою юрисдикцію на кожного учасника таких правовідносин. Власне вказане відноситься до ДБН Б. 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території», на правовому аналізі останніх зупинимось нижче.

Стаття 17 Закону № 3038, визначає, що генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Своєю чергою, рішенням восьмого скликання дев`ятої сесії Байковецької сільської ради від 28 травня 2021 року №8/9/9 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до Генерального плану с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області», затверджено містобудівну документацію «Внесення змін до Генерального плану с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області». Вказане рішення розміщено на офіційному веб-сайті Байківецької сільської ради Тернопільського району за посиланням https://rada.info/upload/users_files/04394846/docs/b8b01f376b5539388b25ecc0fe9d8333.pdf .

Генеральний план с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області розміщений за посиланням: https://drive.google.com/file/d/1kMgRkF5X4tceICEkdSSGdA8p8Kje6BUI/view .

Втім, як вбачається з викопіювання з генерального плану села Байківці М 1:2000, на земельних ділянках об`єкта проектування (кад. номер: :02:001:1757, кад. номер: :02:001:5118, кад. номер: :02:001:5421) не встановлено максимально допустимої висоти об`єкта проектування до 12 м (до 4 поверхів включно). Натомість, викопіювання з генплану свідчить про те, що навколо земельних ділянок об`єкта проектування планується будівництво житлових будинків висотою 9-12 поверхів.

Абзац 4 частини 2 статті 17 Закону № 3038, передбачає, що обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Власне вимоги до плану зонування території на законодавчому рівні закріплені в статті 18 Закону № 3038 та в ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території».

Так от, у статті 18 згаданого Закону йдеться про те, що план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

У той же час, ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території», це будівельні норми, які встановлюють вимоги до складу та змісту плану зонування території (зонінгу) населеного пункту. Норми призначені для застосування органами державної влади, місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, незалежно від форми власності та господарювання, при розроблені планів зонування території (зонінгу) населеного пункту.

Відповідно до пункту 6.2 ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території» для кожної територіальної зони встановлюються: переважні види використання; супутні види використання; щільність населення в межах житлової забудови, осіб/га; відсоток озеленення, % (для рекреаційних зон); гранична поверховість або висота будівель у метрах.

Пунктом 6.7 «Житлові зони Ж (зони житлової забудови)» ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території» унормовано, що до житлових зон відносяться території, що призначаються для розташування житлових будинків, споруд для зберігання індивідуальних транспортних засобів, окремих вбудованих чи прибудованих об`єктів соціального і культурно-побутового обслуговування населення та інших об`єктів, що не потребують встановлення санітарно-захисних зон та не створюють негативного впливу на навколишнє середовище. Житлові зони призначені для забудови житловими будинками різних типів і поверховості в залежності від місця розташування і характеру забудови території населеного пункту. Житлові зони формуються на території існуючої сельбищної забудови населеного пункту та в районах, передбачених містобудівною документацією під нову житлову забудову.

Багатоквартирна житлова забудова Ж-4 (зона багатоквартирної житлової забудови). Призначається для розташування багатоквартирних житлових будинків від 5 до 9 поверхів, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування, комунальних об`єктів, а також окремих об`єктів загальноміського та районного значення. Домінуюче функціональне використання території житлова функція з включенням функцій громадського призначення. Для середніх та малих міст, селищ та сільських населених пунктів в залежності від ситуації, що склалася, може окремо виділятися зона розташування багатоквартирних житлових будинків: 5 поверхів (Ж- 4-1), 9 поверхів (Ж-4-2),змішаної, 5-9 поверхів (Ж-4-3) тощо.

Отже, план зонування є обов`язковою складовою генерального плану, що розробляється в його складі і визначає функціональне призначення та вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон), зокрема (але не виключно) зони «житлової забудови» в сільських населених пунктах. Саме там, план зонування встановлює вимоги до граничної поверховості або висоти будівель у метрах. Так, планом зонування в сільських населених пунктах може окремо виділятись зона розташування багатоквартирних житлових будинків різної поверховості: 5 поверхів, 9 поверхів та 5-9 поверхів (змішаної поверховості).

Пункт 42 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР вказує, що виключно на пленарних засіданнях сесії сільської ради здійснюється затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Рішення Байковецької сільської ради Тернопільського району оприлюднюються на офіційному веб-сайті за посиланням https://bsr1653.gov.ua/docs/

Доказів, що на час розгляду заяви позивача план зонування Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області не затверджувався.

Вказана обставина в повній мірі визначається відповідачем у відзиві на позов. Зокрема, останній погоджується з відсутністю в складі Генерального плану с. Байківці плану зонування, який унормовує питання максимально допустимої поверховості.

У той же час, до моменту визнання нечинними ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» в судовому порядку, абзац 2 підпункту 6.1.3 пункту 6.1 розділу 6, містив норму, яка визначала максимально допустиму висоту (поверховість) житлової забудови в сільських населених пунктах з чисельністю населення понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку становить до 12 м (до 4 поверхів включно).

Тож, ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» закріплює обов`язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури; поширюються на невизначене коло осіб - органи державної влади, органи місцевого самоврядування суб`єктів господарювання, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення; розраховані на їх неодноразове застосування, у зв`язку з чим ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», як і наказ про їх затвердження, є нормативно-правовим актом у розумінні КАС України.

А тому, абз.2 пп.6.1.3 п.6.1 розд. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» є складовою нормативно-правового акту, що на законодавчому рівні закріплює максимально допустиму висоту (поверховість) житлової забудови, серед іншого, в сільських населених пунктах з чисельністю населення понад 1 тис. осіб.

Доречі, Міністерством розвитку громад та територій України (або іншим центральним органом виконавчої влади) до сьогодні не прийнято у встановленому порядку нормативно-правового акту, що, серед іншого, встановлює максимально допустиму висотність (поверховість) житлової забудови в сільських населених пунктах з чисельністю понад 1 тис. осіб.

Частина 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), визначає, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, приймаючи рішення суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п.п.1,3 ч.2 ст.2 КАС України).

Тому суд вважає не прийнятними доводи відповідача, що визнання нечинними абз.2 пп.6.1.3 п.6.1 розд. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», як нормативно-правового акту, що в правовому полі визначає гранично-допустиму поверховість багатоквартирних житлових будинків в сільських населених пунктів не має значення для вирішення спору по суті, позаяк стосується окремих випадків. З огляду на це, при прийнятті рішення сільською радою не враховувався той факт, що положення згаданих ДБН втратили чинність.

Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Оскільки ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» є нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини в сфері максимально допустимої висотності (поверховості) багатоквартирних житлових будинків в населених пунктах, то в обов`язковому порядку підлягав врахуванню під час прийняття оскаржуваного рішення. Протилежне свідчить, що відповідач діяв не на підставі закону та не обґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення у справі.

Зміст статті 29 Закону № 3038 свідчить, що містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності, а також є частиною містобудівної документації, зокрема її графічної та текстової складової частини і повинні містити однакові для усіх отримувачів адміністративної послуги умови і вимоги.

Так, стаття 29 Закону № 3038 наголошує, що внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду (абз.2 ч.8 ст.29).

Як вже вказувалось вище, позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив «Внести зміни до пункту 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0320-2328-0412-4158 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по вул. Корольова в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області», затверджених наказом Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25 травня 2022 року № 11 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва», виклавши його в наступній редакції: «Визначити гранично допустиму висоту об`єкта проектування до 27 м (до 9 поверхів включно)».

З огляду на це, суд знаходить прийнятними доводи позивача, що абзац 2 підпункту 6.1.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» визнано протиправним та нечинним. Дане, крім іншого, вказує на те, що сьогодні відсутній нормативно-правовий акт, який встановлює обмеження щодо максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах з чисельністю населення понад 1 тис. осіб. Вказана норма, як складова частина нормативно-правового акту, раніше містила імперативний припис про те, що максимально допустима висотність (поверховість) житлової забудови в сільських населених пунктах становить до 4 поверхів (до 12 м). Визнання в судовому порядку нечинною цієї норми не могло не вплинути на правовідносини, які раніше нею регулювались. Так, правовідносини у сфері містобудування, являють собою відносини особи (фізичної або юридичної) з уповноваженим органом містобудування та архітектури (суб`єкт владних повноважень).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Борисов проти України» (CASE OF BORISOV v. UKRAINE) заява №2371/11), рішення від 04 березня 2021 року (стосувалось дотриманням будівельних норм під час будівництва), надаючи визначення принципу «належного урядування» зазначив, що передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як ті, що стосуються власності, органи державної влади повинні діяти вчасно та в належний і насамперед послідовний спосіб. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати органам державної влади виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Однак ризик будь-якої помилки органу державної влади повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок відповідних осіб.

Отож, якщо в результаті порушення процедури прийняття нормативно-правового акту останній був визнаним нечинним, в результаті чого у відповідній сфері правовідносин виникли прогалини правового регулювання, то уповноважений державний орган має своїм обов`язком негайно усунути такі недоліки. Втім, коли останні не усуваються, а тим більше протягом тривалого часу, це не може призводити до звуження обсягу існуючих прав осіб, які діють з урахування тих норм, які сьогодні є чинними.

Повертаючись до обставин справи, суд наголошує, що позивач вірно висновував з того, що план зонування, серед усього іншого, містить вимоги щодо граничної поверховості житлової забудови (висоти будівель), Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області не затверджувався. Причому, наслідки не затвердження плану зонування, як указувалось вище, не можуть покладатись на особу. У зв`язку із чим не встановлювались вимоги щодо граничної поверховості житлової забудови. Крім того, ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території», передбачають розташування в сільських населених пунктах багатоквартирних житлових будинків різної поверховості: 5 поверхів, 9 поверхів та 5-9 поверхів (змішаної поверховості). А, тому будівництво багатоквартирного житлового будинку до 9 поверхів в сільських населених пунктах не забороняється даним нормативно-правовим актом.

Стаття 58 Конституції України наголошує на тому, що спірних правовідносин застосуються той закон, який є чинним станом на момент їх виникнення.

Втім, вирішуючи питання відмови у внесенні змін до МУО, в частині максимально допустимої поверховості (висоти) об`єкта проектування «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по вул. Корольова в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області» відповідачем не враховано те, що абз. 2 пп. 6.1.3 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" визнано в судовому порядку протиправним та нечинним, план зонування Байковецької сільською радою не затверджувався, Генеральний план с.Байківці на земельних ділянках об`єкта проектування не встановлює обмежень щодо максимально допустимої поверховості (висоти) об`єкта проектування, а на сусідній земельній ділянці передбачає будівництво багатоквартирного житлового будинку 9-12 поверхів, а також, що діючий на сьогодні ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території» дозволяє будівництво в сільських населених пунктах багатоквартирного житлового будинку до 9 поверхів.

Наведене свідчить, що відповідач приймаючи рішення про відмову у внесенні змін до МУО діяв не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, тобто з порушенням критеріїв, які передбачені частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, рішення Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги зобов`язального характерну принагідно звернути увагу на таке.

Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 червня 2019 року у справі № 522/6069/14-а (провадження № 11-1362апп18, № ЄДРСР 82885492), відступила від раніше сформованих правових позицій та виклала правовий висновок з приводу способу захисту порушених прав особи у випадку прийняття уповноваженим органом містобудування та архітектури рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень, яке викладене в листі. Верховний Суд зазначив, що лист уповноваженого органу містобудування та архітектури про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень є однією з форм рішення суб`єкта владних повноважень. І рішення, яке прийняти органом містобудування та архітектури в такій формі у випадку його протиправності підлягає скасуванню. Причому належним способом захисту порушених прав замовника (позивача) є зобов`язання органу містобудування та архітектури видати містобудівні умови та обмеження, за умови, що замовник виконав всі вимоги закону, а суб`єкт владних повноважень все одно відмовив у видачі МУО. Таке рішення не є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки позивач виконав усі вимоги закону для отримання МУО, а тому орган містобудування та архітектури не мав інших повноважень, окрім, як прийняти позитивне для замовника рішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, захист прав та інтересів особи повинен ефективним та своєчасним, що є запорукою дотримання принципу процесуальної економії, а саме відсутності необхідності позивачу повторно звертатись до суду із позовом.

Тож, з огляду на те, що позивачем виконано всі умови для прийняття рішення у справі (подано документи в повному обсязі), а існуючі підстави для відмови у задоволенні заяви про внесення змін до МУО є протиправними, то у справі слід ухвалити рішення про задоволення вимоги зобов`язального характеру, а заразом про задоволення позову в повному обсязі.

Визначаючись із питанням розподілу судових витрат суд враховує вимоги статей 132, 139, 143 КАС України.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі, суд стягує з Байковецької сільської ради Тернопільського району в користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1073 грн 60 копійок, сплаченої в якості судового збору за звернення до суду із позовною заявою.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в особі її уповноваженого органу - Відділу містобудування та архітектури, викладене у листі ZD01:1321-8822-2593-5609 щодо відмови ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) у внесенні змін до містобудівних умов та обмежень «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 » реєстраційний номер ЄДСЕССБ MU01:0320-2328-0412-4158, затверджених наказом Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25 травня 2023 року № 11.

Зобов`язати Байковецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області в особі Відділу архітектури містобудування та архітектури внести зміни до пункту 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0320-2328-0412-4158 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами по АДРЕСА_1 », затверджених наказом Відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25 травня 2022 року № 11 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва», виклавши його в наступній редакції: «Визначити гранично допустиму висоту об`єкта проектування до 27 м (до 9 поверхів включно)».

Стягнути з Байковецької сільської ради Тернопільського району в користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1073 грн 60 копійок, сплаченої в якості судового збору за звернення до суду із позовною заявою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Байковецька сільська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Січових Стрільців,43,с. Байківці,Тернопільський район, Тернопільська область,47711 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04394846);

Головуючий суддя Мандзій О.П.