Справа № 320/32889/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 жовтня 2023 року справа № 320/32889/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів (трудової книжки, атестату) до Пенсійного фонду України, в якій позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України (ідентифікаційний код в ; вул. Бастіонна, буд. 9, м. Київ, 01014) призначити пенсію за віком, з врахуванням всіх періодів трудової діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та періоду навчання згідно диплому № НОМЕР_2 про навчання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Згідно із п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до пунктів 7 та 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Так, предметом позову у даній справі є зобов`язання призначити пенсію за віком із врахуванням всіх періодів трудової діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та періоду навчання при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що листом Пенсійного фонду України від 31.07.2023 №29046-29523/К-03/8-2600/23 у відповідь на звернення позивача від 29.06.2023 повідомлено, що за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивач звертався із заявами про призначення пенсії за віком, та до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1978 по 03.07.1980 в Технічному училищі №10 м. Києва, оскільки в атестаті відсутній підпис Голови екзаменаційної комісії. Також повідомлено, що страховий стаж за наданими позивачем документами становить 27 років 2 місяці 19 днів, що не є достатнім для призначення пенсії (29 років), у зв`язку з чим позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У своїй заяві позивач зазначає, що він після набуття пенсійного віку звернувся до органів Пенсійного фонду України щодо призначення йому пенсії за віком.

При цьому, у заяві в якості відповідача позивач вказує Пенсійний фонд України (; 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 9), з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 (далі - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення №280 визначено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо, зокрема: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Згідно з підпунктами 6, 17 пункту 4 Положення №280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема, щодо призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення №280).

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (далі - Положення №28-2) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України. Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Згідно з абзацом 6 підпункту 3 пункту 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: організовує роботу управлінь Фонду щодо: призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Зазначені положення також узгоджуються зі статтею 10 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, яка визначає, що призначення і виплата пенсій здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Варто звернути увагу також і на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.05.2022 у справі №640/19528/19, де зазначено, що Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади не наділений повноваженнями щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії.

Отже Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади та найвищим органом у системі державного пенсійного забезпечення. Водночас варто враховувати, що такий статус Пенсійного фонду України не надає йому повноважень вирішувати питання щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії конкретно визначеній особі. Пенсійний фонд України вирішує лише загальні, системні питання щодо реалізації державної політики з питань пенсійного забезпечення, серед іншого, координує та контролює роботу територіальних органів, узагальнює практику застосування законодавства тощо. У свою чергу, призначення, перерахунок та виплату пенсій здійснюють відповідні територіальні органи (у цьому випадку ГУ ПФУ у м. Києві).

Таким чином, хоча одним з основних завдань ПФУ та ГУ ПФУ в м. Києві є пенсійне забезпечення, але повноваження і функції зазначених органів є кардинально різними: ПФУ є органом управління, який здійснює керівництво системою пенсійного забезпечення, а ГУ ПФУ в м. Києві є так званим виконавчим, сервісним органом, який безпосередньо контактує з пенсіонерами та забезпечує виконання завдань з пенсійного забезпечення у кожному конкретному, індивідуальному випадку.

У спірних правовідносинах звернення позивача стосувалося призначення пенсії за віком, що дійсно не належить до функцій та повноважень саме Пенсійного фонду України. Таке звернення має вирішуватися територіальним органом ПФУ, який є окремою юридичною особою та має власні повноваження та функції. У даному випадку ГУ ПФУ в м. Києві.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Оскільки наслідком розв`язання публічно-правового спору, по суті, має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача, то у разі незгоди позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та діями відповідача із винесення оскаржуваного рішення позивач зобов`язаний окремо обґрунтувати кожну із заявлених вимог.

Недотримання позивачем даних вимог, які пред`являється до позовної заяви, не дозволяє суду в повній мірі здійснити підготовку справи для судового засідання та відповідно відкрити провадження у справі.

У зв`язку з цим, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно зазначити в якості відповідача у справі - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, якого позивач просить суд зобов`язати призначити пенсію за віком і яким було відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком та надати суду відповідні докази, які підтверджують факт звернення за пенсією та відмову у призначенні пенсії.

Також суд зазначає, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх справ, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Обов`язковою умовою для розгляду справи у порядку адміністративного судочинства є участь у справі суб`єкта владних повноважень щонайменше як однієї сторони процесу.

Так, статтею 4 КАС України визначено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

7) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

9) відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позов в адміністративному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

При цьому складовими частинами позову є предмет позову та підстави позову.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, направлені на захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Тобто це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення, та які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до іншої особи.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, позивачем звернення до суду оформлено у вигляді заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів (трудової книжки, Атестату). Сторонами даної заяви є заявник - ОСОБА_1 та відповідач - Пенсійний фонд України.

У той же час, суд звертає увагу позивача на те, що найменування позову у зазначеному вигляді не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України. До юрисдикції адміністративних судів згідно з вимогами статті 19 КАС України не віднесено розгляд справ щодо встановлення юридичних фактів.

Суд зазначає, що справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, не мають ознак спору взагалі, а тим більше ознак публічно-правового спору.

При цьому сторонами в адміністративному судочинстві є позивач та відповідач.

Враховуючи викладене, вступна частина позовної заяви підлягає уточненню.

В порядку усунення недоліків позовної заяви позивачу слід надати уточнену позовну заяву, в якій уточнити її вступну частину та найменування учасників справи - позивач замість заявник.

Недотримання позивачем даної вимоги, яка пред`являється до позовної заяви, не дозволяє суду в повній мірі здійснити підготовку справи до судового розгляду та відповідно відкрити провадження у справі.

Згідно із частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати уточнену позовну заяву (у кількості примірників відповідно до кількості учасників та для суду), з урахуванням вказаних судом зауважень, а саме: зазначити в якості відповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, надавши докази звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії за віком та докази відмови у призначенні позивачу пенсії за віком; уточнити склад учасників процесу та вступну частину позову.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачу, зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.