Справа № 334/4378/23
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.09.2023
Справа № 334/4378/23
Провадження № 2-а/334/50/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора капрала поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Яковенка Олега Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2023 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора капрала поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Яковенка Олега Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серія ЕАС №7065969, якою ОСОБА_1 за порушення п. 12.9 б ПДР України - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що викладені у постанові обставини не відповідають дійсності і не підтверджуються жодними доказами. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята без дотримання вимог ст.ст. 258, 283 КУпАП.

Так, згідно ПДР дорожній знак 3.29 (50) «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку. Позивач рухався М05 Київ-Одеса 210 км із дозволеною швидкістю 110 км/г (дана автомобільна дорога є доволі швидкісною). Н а вказаній ділянці автомобільної дороги до дорожнього знаку (50), на відстані приблизно метрів 50 один від одного, було встановлено ще 2 дорожні знаки, а саме: обмеження максимальної швидкості 90 та 70.

Таким чином, водій, що рухається із дозволеною швидкістю у 100км/г (не є фіксованим порушенням й рух зі швидкістю у 129км/г) повинен практично за 100 метрів до дорожнього знаку 3.29 зменшити швидкість на 60-80 км/г, що є не дуже безпечним маневром на швидкісній ділянці автомобільної дороги. В даній адміністративній справі немає жодного доказу того факту, що розивач переткнув уявну лінію зони дії дорожнього знаку (50).

В пункті 5 постанови зазначено, що швидкість вимірювалась приладом ТruСаm ТС000735.

Згідно пункту 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кол ьорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Таким чином, «ручне» розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості прямо суперечить приписам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно діючих норм КАС саме на суб`єкта владних повноважень покладено тягар доказування обставин справи, тому сторона gозивача у даному випадку не повинна доводити, що вимірювач швидкості було закріплено не стаціонарно.

З наведених підстав просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серія ЕАС №7065969 відносно ОСОБА_1

28.07.2023 від представника Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної полції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Також представником відповідача подано клопотання про відмову в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

03.08.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Представник позивача - адвокат Вишняков Д.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги пфдтримує, просить їх задовольнити. Позивач залишає за собою право про відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України неявка учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою інспектора капрала поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Яковенко Олега Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серія ЕАС №7065969 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Згідно постанови, 28.05.2023 09:22:04 АД М-05 Київ-Одеса, 210 км, водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 74 км/год. в зоні дії знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50км/год., перевищив встановлену швидкість руху більш як на 20 км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТruСаm ТС000735, чим порушив п.12.9 б ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п. 1.5 ПДР України).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальравила дорожнього руху України (ст. 35 Закону).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 12.9 «б» ПДР України водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з розділу 33 ПДР України «Інформаційно-вказівні знаки» визначені ним знаки мають наступне значення:

- знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю , що перевищує зазначену на знаку;

- знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості». Забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю , яка перевищує зазначену на знаку.

Згідно до підпункту «и» пункту 30.3 Правил «Обмеження максимальної швидкості» - зображення дорожнього знаку 3.29 із заначенням дозволеної швидкості.

Представником відповідачів додано DVD диск з відеозаписом, відповідно до якого один з файлів містить запис 0,03 хв. з якого неможливо навіть ідентифікувати номерний знак автомобілю, другий розташування дорожніх знаків, однак фіксація того факту що транспортний засіб під керуванням позивача рухався з порушенням ПДР України у зазначеному напрямку відсутній.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 5 розділу ІV Інструкції передбачає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, відеофайли, які долучені на DVD диску, як про докази, передбачені статтею 251 КУпАП, та на якому ґрунтуються висновки відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями ч.1 ст.122 КУпАП, в оскаржуваній постанові відсутні, що свідчить про недотримання поліцейським усіх вимог щодо форми та змісту вказаної постанови, а тому такі докази не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Як зазначалося вище, лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.

Таким чином, усе наведене вище у їх сукупності, на думку суду, доводить факт прийняття постанови серії ЕАС №7065969 від 28.05.2023 з порушенням вимог наведених вище законодавчих приписів, а тому таку необхідно скасувати.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, через скасування рішення суб`єкта владних повноважень провадження у справі підлягає закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в позовній заяві позивача не міститься вимога про закриття провадження по справі, то з урахуванням вимог ст. 286 ч. 3 п. 3 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями: 5, 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора капрала поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Яковенка Олега Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №7065969 від 28.05.2023 відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, , адреса: м. Черкаси, вулиця Лесі Українки, буд. 21.

Відповідач: інспектор капрал поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Яковенко Олег Сергійович, адреса: м. Черкаси, вулиця Лесі Українки, буд. 21.

Суддя Ісаков Д.О.