Справа № 440/3600/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 р. Справа № 440/3600/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 19.06.23 по справі № 440/3600/23

за позовом ОСОБА_1

до Глобинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області , Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Глобинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (далі за текстом також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Глобинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у оформленні паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки;

- зобов`язати Глобинський сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера в Реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та здійснити запис прізвища та ім`я (по батькові) в паспортній книжечці відповідно до Українського правопису, схваленого КМУ (Постанова № 437 від 22.05.2019), спільним рішенням Президії Національної академії наук України (протокол № 22/10 від 24.10.2018) і Колегії Міністерства освіти і науки України (протокол № 10/4-13 від 24.10.2018) та затвердженого Українською національною комісією з питань правопису (протокол № 5 від 22.10.2018).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 залучено до участі у справі № 440/3600/23 в якості співвідповідача - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Глобинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховною Ради України від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за № 2503-XII.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, а також при недостатньому з`ясуванні фактичних обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що законодавством не передбачено можливість обміну паспорту громадянина України у формі ID картки на паспорт у формі книжечки, і правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені під час розгляду зразкової справи № 806/3265/17, не можуть бути враховані під час розгляду цієї адміністративної справи, оскільки зроблені за інших фактичних обставин справи, відмінних від цієї. Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що територіальний підрозділ УДМС повинен був розглянути заву позивача відповідно до приписів Тимчасового порядку, є хибним, оскільки ОСОБА_1 звернувся із заявою-вимогою та не надав документів, передбачених Тимчасовим порядком для обміну паспорта у зв`язку з непридатністю. Щодо позовної вимоги здійснити запис прізвища та ім`я по батькові в паспорті відповідно до вимог українського правопису, УДМС зазначає, що в позові відсутнє відповідне обґрунтування цієї вимоги, а відтак ця вимога не підлягає задоволенню.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість вимог позивача, оскільки права позивача порушені діями суб`єкта владних повноважень. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Глобинський сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 17.02.2023 звернувся до Глобинського сектору УДМС України в Полтавській області із заявою-вимогою про видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки та про здійснення запису прізвища, ім`я (по батькові) в паспортній книжечці відповідно до Українського правопису, схваленого КМУ (Постанова № 437 від 22.05.2019), спільним рішенням Президії Національної академії наук України (протокол № 22/10 від 24.10.2018) і Колегії Міністерства освіти і науки України (протокол № 10/4-13 від 24.10.2018) та затвердженого Українською національною комісією з питань правопису (протокол № 5 від 22.10.2018).

Листом від 08.03.2023 № К-1/6/5320-23/5320/1-23 Глобинський сектор УДМС України в Полтавській області позивача повідомив, що встановлений виключний перелік підстав обміну паспорту громадянина Україні, Порядком № 302 не передбачено можливості обміну паспорта громадянина України у формі ID картки на паспорт у формі книжечки.

Не погоджуючись із указаною відмовою, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що заява позивача мала розглядатися за процедурами, передбаченими Тимчасовим порядком, незважаючи на відсутність рішення суду, оскільки інших механізму, правил та порядку оформлення та видачі підрозділами ДМС паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.1994 за № 353 "Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України", чинне законодавство не визначає.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Глобинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховною Ради України від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ.

Водночас суд першої інстанції зазначив, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за № 2503-XII.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини другої 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон 5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до частин 1-2 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

За приписами частин 1-2 статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 4 вказаної статті Закону № 5492-VI регламентує, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Водночас за змістом пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за № 2503-XII (далі - Положення № 2503-XII), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 16 Положення № 2503-XII обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Відповідно до пункту 17 Положення № 2503-XII для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм.

За приписами пунктів 1-2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015, № 302 (далі Порядок № 302), Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Пункт 6 Порядку № 302 визначає, що обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Відповідно до п.п. 1 пункту 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Окрім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 за № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 (далі Тимчасовий порядок № 620/33591).

Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 встановлено, що обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.

Згідно з пунктом 2 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 під час розгляду адміністративної справи № 260/99/19 вказав, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

В контексті наведеного колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, що подана позивачем заява за своєю суттю і формою є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням № 2503-XII. У вказаній заяві позивач не навів та не довів жодну з обставин, яка дає правові підстави для заміни паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки.

Більше того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 самостійно звернувся із заявою-анкетою № 2994194 від 27.02.2019 щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки, та з 12 березня 2019 року позивач отримав паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_1 , відповідно йому присвоєно УНЗР 839.

Також позивач документований Автозаводським відділом у м. Кременчук УДМС у Полтавській області 23.02.2023 паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Відтак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав у відповідача для видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) в контексті правовідносин, що склались у цій справі.

Щодо релевантності висновків Верховного Суду, на які посилається позивач, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 конкретизувала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (п. 39).

Колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом установлених у кожній конкретній справі обставин окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи (п. 47 постанови Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 640/18748/19).

Проаналізувавши правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17 (зразкова справа), колегія суддів дійшла висновку, що такі стосуються інших правовідносин, оскільки при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.

Матеріалами справи підтверджено, що при зверненні до органу міграційної служби із заявою, позивач не зазначав про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації.

Щодо вимог позивача оформити та видати паспорт громадянина України без передачі будь-яких даних до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера в Реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пунктів 5-8 частини 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» (далі Закон № 2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду.

Пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону № 2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 4 Закону 5492-VI визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Статтею 10 Закону 5492-VI врегульовано порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до частини 1 якої внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України (пункт 1 частини 1 статті 13 Закону).

Судом установлено, що паспорт громадянина України у формі ID-картки, який був виданий позивачу, оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення останнього, тобто ОСОБА_1 надав згоду на обробку його персональних даних.

Будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачем позивач до судів не надав, отже правових підстав для вчинення дій щодо видалення/анулювання персональних даних немає.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав уважати, що персональні дані щодо останнього обробляються з порушенням законодавства України.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 грудня 2022 року у справі № 380/6916/20.

Окрім того, з огляду на відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправної відмови Глобинського сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області у оформленні паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, не підлягають також задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Глобинського сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ без передачі будь-яких даних до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера в Реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та здійснити запис прізвища та ім`я (по батькові) в паспортній книжечці відповідно до Українського правопису, схваленого КМУ (Постанова № 437 від 22.05.2019), спільним рішенням Президії Національної академії наук України (протокол № 22/10 від 24.10.2018) і Колегії Міністерства освіти і науки України (протокол № 10/4-13 від 24.10.2018) та затвердженого Українською національною комісією з питань правопису (протокол № 5 від 22.10.2018), як похідні вимоги.

Колегія суддів уважає за необхідне також зауважити на те, що в позові відсутнє обґрунтування позовної вимоги щодо здійснення запису прізвища та ім`я по батькові в паспорті відповідно до вимог українського правопису, мотивувальна частина оскаржуваного судового рішення обґрунтувань щодо підстав задоволення чи відхилення такої позовної вимоги також не містить, відповідно і резолютивна частина рішення не містить висновків суду щодо вирішення цієї позовної вимоги.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Водночас позивач не обмежений в можливості звернення до відповідного органу ДМС із заявою про оформлення паспорта громадянина України на підставах та в порядку, встановлених чинним законодавством України, задля реалізації відповідних конституційних прав та обов`язків.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, сформованою, зокрема, у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 160/1/21, від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21.

Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 440/3600/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк