Справа № 523/8944/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 523/8944/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Турецької І.О.,

- Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання - Цехмейстеренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 липня 2023 року, прийняте у складі суду судді Кузьміної О.І. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Іванченка Дмитра Олеговича, інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанту поліції Римарева Владислава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Іванченка Дмитра Олеговича (далі -Відповідач-2, інспектор поліції Іванченко Д.О.), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі -Відповідач-1, ДПП НП України), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії інспектора поліції Іванченка Д.О. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.04.2023 року, серії ЕАС № 6893962 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу - закрити.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що інспектором поліції Іванченко Д.О. оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 26.04.2023 року о 15:17 год. керуючи транспортним засобом «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » (далі - ТЗ), по Привокзальній площі, буд. 2 у м. Одесі, здійснив перетин розділювальної смуги, чим порушив вимоги п. 11.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Проте, ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він не міг здійснити порушення п. 11.9 ПДР керуючи ТЗ на перехресті з круговим рухом на Привокзальній площі 2. Також ОСОБА_1 зазначає, що ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальності за таке правопорушення як порушення вимог розмітки або «за пересічення розділю розділювальної смуги».

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 26.05.2023 року відкрито провадження по справі № 523/8944/23 за вищевказаною позовною заявою та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Крім того, одночасно з попередньою позовною заявою, ОСОБА_1 подано адміністративний позов до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Римарева Владислава Анатолійовича (далі -Відповідач-3, інспектор поліції Римарев В.А.), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії інспектора поліції Римарева В.А. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.04.2023 року, серії ЕАС № 6894010 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу - закрити.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що інспектором поліції Римаревим В.А. оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 26.04.2023 року о 15:27 год. керуючи ТЗ, по Привокзальній площі, буд. 2 у м. Одесі, був зупинений за порушення ПДР та не пред`явив на вимогу інспектора поліції Іванченка Д.О. посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, чим порушив вимоги п. 2.4.а.

Проте, ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки вимога інспектора поліції Іванченко Д.О. про надання йому водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію ТЗ до початку розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідження доказів у справі і встановлення того, чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення є неправомірною. При цьому, від інспектора поліції Римарева В.А. до ОСОБА_1 вимоги про надання водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію ТЗ не надходило.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 30.05.2023 року відкрито провадження по справі № 523/8459/23 за вищевказаною позовною заявою та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 06.07.2023 року об`єднано в одне провадження адміністративні справи № 523/8459/23 та № 523/8944/23 та об`єднаним справам присвоєно загальний номер - № 523/8944/23.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 14.07.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

- скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6893962 від 26.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП;

- закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ;

- скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6894010 від 26.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ;

- в решті вимог - відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції винесено необґрунтовано, з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю завданням адміністративного судочинства, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, оскільки Позивачем об`єднано в одне провадження кілька вимог, що підсудні різним судам, і немає законних підстав для їхнього роз`єднання в окремі провадження таким чином, щоб після роз`єднання Суворовський районний суд м. Одеси міг розглядати у самостійному провадженні позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора поліції Іванченко Д.О. та ДПП НП України, проте вимога про визнання протиправними дії інспектора поліції Іванченко Д.О. не підсудна Суворовському районному суду м. Одеси за правилами предметної підсудності. Однак, суд першої інстанції продовжив розгляд справи з позовними вимогами, які слід розглядати в порядку різного судочинства.

Крім того, апелянт вказує, що оскаржуваним рішенням стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПП НП України судовий збір у розмірі 536, 80 грн., що відповідає сумі судового збору за одну позовну вимогу, тому, на думку апелянта, Позивачем було сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж цього вимагають норми чинного законодавства України, а суд першої інстанції не дослідив вказаних обставин, чим допустив порушення норм процесуального законодавства.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, через не доведенням ДПП НП України факту скоєння останнім інкримінованих адміністративних правопорушень, з огляду на наступне:

- щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП зазначає, що доведення законності причини зупинки ТЗ не має відношення до обов`язку водія на вимогу інспектора патрульної поліції надати для перевірки, в тому числі, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд по справі № 524/126/17 від 16.09.2019 року, по справі № 537/2324/17 від 10.09.2019 року та по справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 року;

- щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП вказує, що 26.04.2023 року о 15:17 год. ОСОБА_1 керуючи ТЗ по Привокзальній площі, буд. 2 у м. Одесі, здійснив перетин розділювальної смуги, позначеної розміткою 1.1, чим порушив вимоги п. 11.9 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, що підтверджується відеозаписами «Відео правопорушення ОСОБА_1 mp4», « 470877-1», «470877-2», « 470877-3», « 471476-1», « 471476-2», « 471476-3», які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України та відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є достовірними та достатніми для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, сторона вважає, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2023 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Іванченко Д.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6893962, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.. Вказана постанова вмотивована тим, що 26.04.2023 року о 15:17 год. ОСОБА_1 по Привокзальній площі, буд. 2 у м. Одесі, керуючи транспортним засобом «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », здійснив перетин розділювальної смуги, позначеної розміткою 1.1, чим порушив вимоги п. 11.9 ПДР - порушення заборони виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу (а.с. 76-77).

Крім того, 26.04.2023 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Римаревим В.А. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6894010, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Вказана постанова вмотивована тим, що 26.04.2023 року о 15:27 год. у м. Одесі по вул. Пушкінська 69, ОСОБА_1 керуючи ТЗ, був зупинений за порушення ПДР та не пред`явив на вимогу інспектора поліції Іванченка Д.О. посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, чим порушив вимоги п. 2.4.а ПДР - керування ТЗ особою, не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (а.с. 78-79).

Не погодившись із вказаними постановами про адміністративне правопорушення, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП. через не доведенням з боку ДПП НП України факту скоєння ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, тому постанови винесені необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для їх скасування.

При цьому, в частині позовних вимог до інспекторів поліції Іванченка Д.О. та Римарева В.А. місцевий суд зазначив, що інспектори не можуть виступати самостійним Відповідачем у таких справах, оскільки належним Відповідачем є саме відповідний орган.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як випливає з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. ст. 258, 276, 277 КУпАП вбачається, що справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглядаються уповноваженою особою невідкладно, після виявлення правопорушника та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів виходить з наступного.

Так, в даному випадку оскаржуваною постановою від 26.04.2023 року серії ЕАС № 6893962 інспектором поліції Іванченко Д.О. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. у зв`язку з тим, що 26.04.2023 року о 15:17 год. ОСОБА_1 по Привокзальній площі, буд. 2 у м. Одесі, керуючи транспортним засобом «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », здійснив перетин розділювальної смуги, позначеної розміткою 1.1, чим порушив вимоги п. 11.9 ПДР - порушення заборони виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

В той же час, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію»).

Апелянт на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП посилається на відеозапис з автомобільного відеореєстратора «Відео правопорушення ОСОБА_1 mp4», який підтверджує факт здійснення останнім перетин розділювальної смуги, позначеної розміткою 1.1, у м. Одесі на Привокзальній площі 2, чим порушено вимоги п. 11.9 ПДР.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на ДПП НП України.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, матеріали справи не містять.

При таких обставинах колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, встановленого частиною 2 статті 122 КУпАП, оскільки відеозапис, наданий ДПП НП України на підтвердження факту порушення Позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено даний відеозапис.

Оскільки ДПП НП України не було надано до суду жодних належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова серії ЕАМ № 6893962 від 26.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Іванченко Д.О. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в цій частині є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Крім вищевказаного, стосовно інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян настає у разі:

- порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника;

- порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині;

- порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);

- порушення правил навчальної їзди.

В даному випадку, інспектором поліції Іванченко Д.О. під час виконання службових обов`язків та знаходячись в службовому транспорті разом з інспектором поліції Римаревим В.А. , рухаючись по вул. Середньофонтанська в сторону Привокзальної площі, виявили транспортний засіб «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 , який від`їжджаючи з паркувального майданчику Залізничного вокзалу у напрямку Привокзальної площі, здійснив перетин розділювальної смуги, позначеної розміткою 1.1, чим, на думку інспектора поліції Іванченко Д.О., ОСОБА_1 допустив порушення п. 11.9 ПДР, а саме порушено заборону виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Як вбачається з глави 1 розділу 34 ПДР, горизонтальна розмітка має таке значення:

- 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15;

Абзацами 54-55 глави 1 розділу 34 ПДР визначено, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Лінію розмітки 1.11 перетинати заборонено з боку суцільної лінії розмітки. Лінію 1.2, якою позначено край проїзної частини, перетинати дозволяється (якщо це не заборонено встановленими дорожніми знаками).

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Отже, розділювальна смуга, позначена розміткою 1.1, визначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки), тобто заборонено в`їзд напрямні острівці та острівці безпеки, позначених розміткою 1.1.

В той же час, виїзд з паркувального майданчику Залізничного вокзалу, розташованого напроти Привокзальної площі, за правилами ПДР та згідно схеми організації дорожнього руху на Привокзальній площі (за посиланням - https://www.google.com/maps/@46.468672,30.740699,135m/data=!3m1!1e3?entry=ttu), можливо лише шляхом виїзду на вул. Середньофонтанську, оскільки напроти виїзду з паркувального майданчику в напрямку Привокзальної площі розташований острівець безпеки, позначеного розміткою 1.1, а такі лінії перетинати заборонено.

Перетин лінії 1.1 свідчить про порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з огляду на зазначене, колегія суддів не може погодитись з фактом скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, оскільки останнім було допущено порушення вимоги розмітки проїзної частини доріг, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, тобто інспектором поліції Іванченко Д.О. було невірно кваліфіковано, допущеного з боку ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що є окремою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.04.2023 року, серії ЕАС № 6893962 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі.

Щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія суддів виходить з таких підстав.

Оскаржуваною постановою від 26.04.2023 року серії ЕАС № 6894010 інспектором поліції Римаревим В.А. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у зв`язку з тим, що 26.04.2023 року о 15:27 год. у м. Одесі по вул. Пушкінська 69, ОСОБА_1 керуючи ТЗ, був зупинений за порушення ПДР та не пред`явив на вимогу інспектора поліції Іванченка Д.О. посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, чим порушив вимоги п. 2.4.а ПДР - керування ТЗ особою, не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. До того ж, оскаржувана постанова містить посилання на відеозаписи, зроблених портативним відеореєстратором.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язано учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Як вбачається з п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в тому числі, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт «А»), реєстраційний документ на транспортний засіб (підпункт «Б»).

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції.

В даному випадку сторонами у справі не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що на вимогу інспектора поліції Іванченка Д.О. Земляков О.А. відмовився пред`явити для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

При цьому, як вбачається з відеозаписів «№470877», « 471476», зроблених портативним відеореєстратором, інспектор поліції наголошує ОСОБА_1 на його законній вимогі, надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, проте ОСОБА_1 запитав у інспектора поліції, у зв`язку з чим він повинен надати вищевказані документи, на що інспектор поліції роз`яснив причину зупинки керованого ним транспортного засобу, а саме порушення вимог розділювальної смуги 1.1.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 та 4 статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 222 КУпАП регламентовано, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Колегія суддів зауважує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 127/19283/17.

Отже, доводи ОСОБА_1 щодо необґрунтованості винесення постанови від 26.04.2023 року серії ЕАС № 6894010 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме відсутності підстав для його зупинки у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та в подальшому вимоги працівника поліції в пред`явленні для перевірки документів, відповідно до ст. 32 вищевказаного закону, повністю спростовуються матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що у інспектора були відсутні підстави для зупинки його транспортного засобу і як наслідок вимагати пред`явлення документів для перевірки, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на те, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Крім того, доводи ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) мали місце, тому інспектором поліції Римаревим В.А. правомірно оскаржуваною постановою від 26.04.2023 року серії ЕАС № 6894010 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами скаржника в частині правомірності постанови від 26.04.2023 року серії ЕАС № 6894010 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки при винесенні цієї постанови Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для її скасування відсутні, а отже позовні вимоги у цій частині слід залишити без задоволення.

В свою чергу, судом першої інстанції вище наведені обставини залишені поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що призвело до невірного вирішення справи в цій частині, тому рішення суду першої інстанції в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6894010 від 26.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та закриття провадження, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Іванченка Д.О. та інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанту поліції Римарева В.А., оскільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів, тому інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6893962 від 26.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та закриття провадження, та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, в іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 7, 9, 245, 292, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 липня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанту поліції Іванченка Дмитра Олеговича, інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанту поліції Римарева Владислава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - скасувати в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6894010 від 26.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , прийняти нове судове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 14 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: Л.Є. Зуєва