Справа № 320/1077/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року справа №320/1077/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1236 від 21.11.2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві майора поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу № 1881 о/с від 02.12.2022 про звільнення зі служби в поліції заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві майора поліції ОСОБА_1 ;

стягнути розмір грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що спірні накази є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ним дисциплінарного проступку, який став підставою для звільнення з займаної посади. При цьому наголосив, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції є фактично злочин, в якому підозрюють позивача, проте його вина у вчиненні не доведена в передбаченому законом порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 суд перейшов до розгляду адміністративної справи №320/1077/23 в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач при прийнятті спірних наказів діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Звільнення позивача є законним та обґрунтованим, оскільки, як встановлено за результатами службового розслідування, позивачем допущено дисциплінарний проступок несумісний з подальшим походженням служби. Також зауважив, що обрання виду дисциплінарного стягнення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідача, тобто здійснюється на його розсуд, з урахуванням обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій наголосив, що в матеріалах службового розслідування не наведено пояснень, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач і доказів на підтвердження його вчинення не надано. За відсутності вироку суду, що набув законної сили, особа вважається невинною, а дії, що були предметом оцінки у кримінальному провадженні не можуть бути кваліфіковані як протиправні іншими особами, зокрема, під час дисциплінарного провадження.

Представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено про хибні припущення позивача про нібито застосування до нього дисциплінарного стягнення через вчинення кримінального правопорушення. При цьому, як підтверджено матеріалами службового розслідування, позивач всупереч своїх функціональних обов`язків не здійснював належного контролю за діяльністю ввіреного йому слідчого відділу.

Частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані представниками сторін документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до витягу із послужного списку архівної особової справи, позивач з 30.03.2009 року проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України. Наказом ГУ НП у м. Києві від 05.07.2022 № 799 о/с позивач був відсторонений від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 31.10.2022 № 1448, на підставі інформації від 31.10.2022 про повідомлення співробітниками ГСУ ДБР позивачу про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною першою статті 365-3 та частиною третьою статті 368 КК України, призначено службове розслідування.

За результатом службового розслідування 14.11.2022 затверджено висновок за фактом повідомлення про підозру позивача (далі - висновок) в одержані неправомірної вигоди за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища, тобто вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. 31.10.2022 до відповідача надійшла інформація про те, що 30.10.2022 слідчим ГСУ ДБР повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру позивачу у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною третьою статті 356-3 та частиною третьою статті 368 КК України, у кримінальному проваджені від 23.04.2021 за №0000315.

У висновку описані обставини, зазначені в матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні від 23.04.2021 за № 0000315. Наведені обставини щодо предмету кримінального провадження, щодо проведених обшуків автомобіля та кабінету позивача. Вказано також про ознайомлення позивача під особистий підпис із листом ГУ НП у м. Києві від 04.10.2021 № 5768/125/01/36-2021 «Про недопущення порушень вимог антикорупційного законодавства» та «Про недопущення конфлікту інтересів у керівників структурних підрозділів, територіальних підрозділів ГУ НП у м. Києві під час організації проведення перевірок за зверненнями громадян». При цьому вказано, що за службовою характеристикою, позивач за місцем служби на займаній посаді зарекомендував себе позитивно.

Опитати позивача не виявилось можливим, оскільки відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного розміру застави та він утримується у Київському слідчому ізоляторі.

Згідно з висновку встановлено, що позивач не здійснював належного контролю за діяльністю ввіреного йому слідчого відділу та всупереч положень антикорупційного закону вступив у неділові стосунки із гр. ОСОБА_2 та іншими особами, з метою отримання від них неправомірної вигоди.

У висновку зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що підтвердити чи спростувати факт вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 368 та частиною третьою статті 356-3, частиною третьою статті 255 КК України, не має можливості, оскільки вина доводиться у законному порядку і встановлюється обвинувальним вироком суду. Натомість у висновку констатовано, що відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування слід вважати такими, що знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим до позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно з поясненнями начальника Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві Ніконова М.М. про будь-які неправомірні дії з боку позивача до нього не надходили.

Відповідно до службової характеристики від 04.07.2022 позивач зарекомендував себе позитивно, як такий, що сумлінно відноситься до виконання службових обов`язків, володіє належними знання законодавства та правильно їх застосовує. По характеру спокійний, доброзичливий, порушення законності та дисципліни не має. Із введенням воєнного стану позивач безперервно перебував на службі та проводив заходи по організації забезпечення безпеки та публічного правопорядку, патрулювання території обслуговування та фортифікаційного зміцнення Дніпровського управління поліції.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 21.11.2022 № 1236 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог абзаців другого, третього та шостого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1, 8 та 12 пункту 4 розділу V Положення про слідчі підрозділи Національної поліції, затверджених наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, пунктів 2 та 6 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Зі змісту зазначеного наказу вбачається таке.

Відносно позивача проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що у провадженні слідчих Управління з досудового розслідування військових порушень, а також порушень миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.04.2021 за № 0000315 за підозрою групи осіб у незаконній організації та функціонуванні гральних закладів з метою надання доступу до азартних ігор, бездіяльності працівників правоохоронного органу щодо незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор, надання неправомірної вигоди та отримання неправомірної вигоди працівниками Національної поліції України за невжиття передбачених законодавством заходів та приховування виявленої ними незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор, легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом в особливо великому розмірі, вчинених у складі злочинної організації, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першої статті 203-2, частиною першою статті 365-3, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 368, частиною третьою статі 209 та частинами першою, другою та третьою статті 255 Кримінального кодексу України.

У ході службового розслідування встановлено, що під час слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, працівниками ДБР на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.06.2022 проведено обшук у службовому кабінеті № 330, який використовується ОСОБА_1 , за результатами якого нічого не вилучалось. Крім того, проведено обшук в автомобілі «Lexus ES 250», номерний знак НОМЕР_1 , який використовується останнім, за результатами якого вилучено 820 доларів США, 329200 грн., мобільний телефон «Apple» та записник. Також проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_1 , за результатами якого, нічого не вилучалося. Разом з тим, працівниками ДБР із архівного приміщення Дніпровського управління поліції вилучено матеріали, зареєстровані в Журналі єдиного обліку цього ж управління поліції за №№ 2705, 2730, 3495, 5799, 6072, 9481, 18377, 30830, 30444, 42278, 45111, 54264, 55771, 70222, 72118, 8275.

З тексту ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.06.2022 вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що ряд осіб, маючи на меті систематичне отримання незаконних доходів на постійній основі шляхом незаконного зайняття гральним бізнесом, без отримання відповідних ліцензій на території м. Києва та м. Одеси, організували злочинну схему з організації та функціонування закладів для надання доступу до азартних ігор. Крім того, з метою безперебійного функціонування вказаних гральних закладів та проведення азартних ігор у невстановлений період часу, всупереч Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14.07.20220, організована злочинна група використовувала ряд нежитлових приміщень на території м. Києва та м. Одеси. Зазначені приміщення використовували як гральні заклади, встановивши персональні комп`ютери з відповідним програмним забезпеченням, призначеним для отримання доступу до серверів із симуляторами гральних автоматів, на яких надавалась можливість доступу до азартних ігор через мережу Інтернет із внесенням гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш, а результат повністю або частково залежить від випадковості. Крім того, учасникам злочинної групи було відомо, що зайняття таким видом діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор на території України можуть проводитись виключно за наявності у суб`єкта господарювання відповідних ліцензій. Так, з метою забезпечення відсутності належного реагування працівників правоохоронних органів спрямованого на припинення незаконної діяльності з організації мережі закладів з надання доступу до азартних ігор, організатори незаконної злочинної схеми залучили працівника Дніпровського управління поліції ОСОБА_1 , якому через посередника систематично надавали неправомірну вигоду у вигляді грошових кошів. У свою чергу ОСОБА_1 , достеменно знаючи про існування незаконної мережі гральних закладів, які надають доступ до азартних ігор, не вживав передбачених законом заходів щодо припинення діяльності вказаної мережі.

У порядку статті 208 КПК України позивача було затримано 30.10.2022, після чого йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, у бездіяльності працівника правоохоронного органу щодо незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор та приховування виявленої ним незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 356-3 КК України, та в участі у злочинній організації, вчиненій службовою особою з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 255 КК України, у кримінальному провадженні від 23.04.2021 за № 0000315.

Слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 01.11.2022 ОСОБА_1 було обрано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного розміру застави.

ОСОБА_1 обіймаючи відповідну посаду здійснював керування діяльністю слідчого відділення Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві та був відповідальним за виконання покладених на відділ завдань, дотримання підпорядкованими слідчими вимог законодавства України, організував та забезпечував постійний моніторинг стану оперативної обстановки на території Дніпровського району й реагував на її зміни, оперативно інформував начальника Дніпровського управління поліції про стан правопорядку та боротьби зі злочинністю, наявність проблем і пропозицій щодо їх розв`язання, розглядав заяви і повідомлення про злочини, що надходили до територіального (відокремленого) органу поліції, а також інші матеріали про злочини, виявлені поліцією і забезпечував невідкладне, але не пізніше 24 години після надходження, внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та повідомлення прокурора про початок досудового розслідування при внесення слідчими відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань контролював правильність попередньої правової кваліфікації вчинених протиправних дій, а також об`єктивність та своєчасність внесення слідчими відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про рух кримінальних проваджень, а також здійснював контроль за своєчасністю та повнотою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань Єдиного реєстру досудових розслідувань Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчими, відповідністю даних про попередню правову кваліфікацію кримінальних правопорушень матеріалам кримінального провадження.

Однак ОСОБА_1 , всупереч своїм функціональним обов`язкам та вимогам підпунктів 1, 8 та 12 пункту 4 розділу V Положення про слідчі підрозділи Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, не здійснював належного контролю за діяльністю ввіреного йому слідчого відділу.

Також під час проведення службового розслідування з`ясовано, що згідно з вимогами частини третьої статті 65-1 Закону, подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції не вносилось, що є обов`язковою передумовою для встановлення у визначеному законом порядку факту вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

Вказані дії позивача свідчать про грубе порушення службової дисципліни, яке сталося через ігнорування вимог законодавства під час виконання посадових обов`язків, що призвело до початку проведення досудового розслідування Головним слідчим управлінням ДБР, яким відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315.

Таким чином, причинами та умовами вказаної події стали порушення позивачем службової дисципліни та присяги поліцейського, які виразилися у формі неділових стосунків із громадянином ОСОБА_2 та іншими особами, неналежному виконанні службових обов`язків з метою отримання від них неправомірної вигоди, що підриває авторитет Національної поліції України.

На підставі наказу відповідача від 21.11.2022 № 1236, наказом ГУ НП у м. Києві від 02.12.2022 № 1881 о/с позивача 02.12.2022 звільнено зі служби в поліції з посади заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до частини першої статті 77 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Вважаючи накази відповідача від 21.11.2022 № 1236 та від 02.12.2022 № 1881 о/с протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини регулюються, окрім іншого, Конституцією України, Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІ (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені норми основного закону означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

При цьому, «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

У свою чергу, частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

При цьому, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) (заява № 37801/97, пункт 36), вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Окрім того, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

У свою чергу, Закон №580 визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з приписами статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною першою, другою статті 19 Закону № 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини першої, третьої статті 70 Закону № 580 поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

За приписами пункту 6 частини першої, частин другої-третьої статті 77 Закону № 580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Так, сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут.

Стаття 1 Дисциплінарного статуту визначає, що службову дисципліну, як дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, окрім іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У розумінні статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Частиною першою статі 27 Дисциплінарного статуту закріплено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

З матеріалів справи судом встановлено, що до застосування до позивача дисциплінарного стягнення, відповідачем проведено службове розслідування. Водночас, всупереч наведених норм відповідач порушив право позивача на захист, позбавивши його можливості надати письмові пояснення в межах дисциплінарного провадження у встановлений Дисциплінарним статутом спосіб.

Відповідно до частини першої статі 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною третьою, четвертою, сьомою, восьмою статі 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Зі системного аналізу вище вказаних правових норм, суд доходить висновку, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

При цьому, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є саме дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Водночас з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, установлення ступеня вини особи, яка його вчинила, проводиться службове розслідування. Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки особи та її ставлення до вчиненого.

Пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.

Водночас з матеріалів справи судом встановлено, що всупереч положень статей 18, 19, 27 Дисциплінарного статуту, відповідачем не отримавши від позивача пояснень, 14.11.2022 затверджено висновок за фактом повідомлення про підозру позивачу, а не висновок за результатами службового розслідування. Окрім того, у висновку наведені дані та обставини встановлені щодо позивача під час досудового розслідування у кримінальному проваджені від 23.04.2021 за №0000315, а не обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.

Таким чином висновок відповідача, який став підставою для обрання відносно позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та звільнені зі служби в поліції, сформований на повідомлені позивача про підозру та отриманих матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні (ухвалах слідчих суддів). Натомість будь-яких інших фактичних обставин при проведенні службового розслідування відповідачем не встановлено.

Отже, фактично, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та прийняття відповідачем спірних актів індивідуальної дії (наказів) слугувало повідомлення позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження від 23.04.2021 за №0000315.

Всупереч вищенаведених положень Дисциплінарного статуту, відповідачем в основу висновку службового розслідування покладено обставини, які інкримінуються позивачу в межах кримінального провадження та стали підставою для повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим суд зазначає, що повідомлення про підозру є тільки офіційним припущенням органу досудового розслідування про те, що конкретна особа причетна до злочину. При цьому, з моменту оголошення підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, відтак, на цій стадії кримінального провадження стверджувати про її винуватість, як доведений факт, не можна.

Однак, як вбачається з матеріалів службового розслідування, в ході службового розслідування не було встановлено обставин, які б свідчили, що позивач дійсно допустив протиправне діяння (дію чи бездіяльність), яке містило б ознаки дисциплінарного проступку.

Інформація зазначена у висновку за фактом повідомлення про підозру позивачу від 14.11.2022, яка стала підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, обґрунтовує скоєння позивачем кримінального правопорушення, натомість матеріали справи не містять доказів про наявність обвинувального вироку відносно позивача, що є окремою підставою для звільнення зі служби в поліції.

Так, згідно з пунктом 10 частини першої статті 77 Закону № 580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.

При цьому суд констатує, що відповідно до вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Натомість, відображення у висновку за фактом повідомлення про підозру позивачу від 14.11.2022 припущення про отримання позивачем неправомірної винагороди та наявність неділових стосунків із громадянином ОСОБА_2 та іншими особами, відповідач необґрунтовано вважає дисциплінарним проступком і порушенням службової дисципліни. Однак, вказані дії, за умови їх доведення в установленому законом порядку вважаються кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено нормами Кримінального кодексу України.

При цьому, жодних доказів того, що позивач вчинив саме дисциплінарний проступок та порушив саме службову дисципліну у висновку не відображено, оскільки виклад встановлених службовим розслідуванням обставин стосується викладу повідомлення позивачеві про підозру у кримінальному провадженні та обставин досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що службове розслідування проведено поверхнево, без з`ясування й перевірки фактичних обставин події та ґрунтується на припущеннях про можливе вчинення позивачем кримінального правопорушення.

Таким чином, прийняті відповідачем спірні акти індивідуальної дії (накази) не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, тож є протиправними.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених під час судового розгляду обставин та враховуючи, що мотивація і докази, наведені представником відповідача у відзиві проти позову, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію позивача, а останніми доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, заявлені позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування спірних наказів відповідача підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.04.2021 у справі № 640/6398/19 визначив, що вимушеним прогулом у розумінні статті 235 КЗпП України є період часу протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин, який триває з дня звільнення працівника до дня винесення рішення суду про поновлення його на роботі.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 (далі Порядок № 260), передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку № 260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Наведена правова позиція корелюється з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 19.07.2018 у справі № 805/1110/17-а.

Разом з тим, пунктом 7 розділу ІІІ Порядку № 260 поліцейським, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня постановлення ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту.

У разі якщо стосовно поліцейського, до якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту, обрано інший запобіжний захід, з дня прибуття до органу поліції і до дня отримання повідомлення суду про набрання обвинувальним вироком законної сили чи закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами грошове забезпечення виплачується в порядку, передбаченому пунктом 6 цього розділу.

Разом з тим, позивачем та представником відповідача не подано суду вихідних даних для здійснення розрахунку/контррозрахунку середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, а також достовірних даних щодо обрання до позивача запобіжного заходу в межах кримінального провадження від 23.04.2021 за №0000315 (виду, строків, періоду), починаючи з 03.12.2022 і до дня ухвалення даного рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1236 від 21.11.2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві майора поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу № 1881 о/с від 02.12.2022 про звільнення зі служби в поліції заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві майора поліції ОСОБА_1 .

4. Поновити ОСОБА_1 майора поліції на службі в поліції на посаді заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління в м. Києві з 03.12.2022.

5. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час вимушеного прогулу з 03.12.2022 по день ухвалення даного рішення, з урахуванням положень пункту 9 розділу І та пунктів 6, 7 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплати йому суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.