Справа № 120/2063/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 жовтня 2023 р. Справа № 120/2063/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи наявність підстав позову представник позивачки зазначив, що позивачка є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , який мав статус учасника бойових дій та загинув внаслідок отриманого ушкодження внаслідок воєнних дій від вибухів та осколків під час несення військової служби під час захисту Батьківщини. Однак, відповідач листом від 12.10.2022 безпідставно відмовив позивачці у наданні статусу «Член сім`ї загиблого» та видачі посвідчення встановленого зразка з посиланням на те, що травма ОСОБА_2 , яка призвела до його смерті, пов`язана з проходженням військової служби, а не з захистом Батьківщини або з виконанням обов`язків військової служби.

Ухвалою суду від 21.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання у даній справі.

Ухвалою від 05.04.2023 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №120/1992/23.

18.04.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву згідно якого просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Обґрунтовуючи свою правову позицію представник відповідача зазначив, що відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 10 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать, зокрема, сім`ї осіб, зазначених у ст.ст. 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів. Вказаний перелік є вичерпним і не поширюється на сім`ї осіб, причина смерті яких пов`язана з проходженням військової служби.

Позивачем в абз. 2 стор.3 адміністративного позову зазначено про наявність підстав для висновку, що чинність ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюється на членів сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) внаслідок поранення, одержаного під час виконання обов`язків військової служби.

Однак, згідно протоколу засідання Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 21.09.2022 №1469, травма ОСОБА_2 , яка призвела до смерті, пов`язана з проходженням військової служби. Враховуючи зазначене, на переконання представника відповідача, відсутні правові підстави для встановлення позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни/Захисника України згідно з ст.ст. 10, 10-1 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки причина смерті її сина не пов`язана із захистом Батьківщини або виконанням обов`язків військової служби.

Ухвалою суду від 25.07.2023 поновлено провадження у справі.

Дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив наступне.

05.05.2022, внаслідок ДТП на трасі М30 дороги Знаменка-Луганськ-Ізварине, яка відбулася 04.05.2022, загинув син позивачки - ОСОБА_2 , 1997 р.н., який прямував до місця розташування в/ч НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звернулася до ЦВЛК ЗС України із заявою щодо встановлення причинного зв`язку травм її сина ОСОБА_2 , що призвели до його смерті з виконанням обов`язків військової служби.

ЦВЛК ЗС України прийняла постанову у формулюванні :"Травми та причини смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби", що підтверджується витягом із протоколу від 21.09.2022 №1469.

Позивачка 03.10.2022 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Листом від 12.10.2022 за №1167 відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни/Захисника чи Захисниці України згідно з пунктом я ст. 10, ст.10-1 Закону, оскільки причина смерті ОСОБА_2 не пов`язана з захистом Батьківщини або з виконанням обов`язків військової служби.

Непогоджуючись із рішенням відповідача позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, що в свою чергу врегульовано Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551 (далі - Закон №3551 ).

Статтею 4 та статтею 5 Закону України №3551 визначено поняття ветерани війни та учасники бойових дій. Зокрема, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1 пункту 1 статті 10 Закону №3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Відповідно до п.п.4 п.4 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №740 від 23.09.2015, для осіб, зазначених в абзаці п`ятому (крім членів сімей осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади) пункту 2 цього Порядку, підставами для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, є:

свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи;

документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до п.п.5, 6 Порядку, для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку.

Рішення про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачкою не було подано до Управління Довідку Військової частини, яка б підтвердила безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що долучена представником позивача довідка Військової частини НОМЕР_1 №351 про безпосередню участь старшого сержанта ОСОБА_2 в період з 28.04.2022 по 04.05.2022 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, датована 03 лютого 2023. Тобто така довідка отримана позивачкою після прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні їй статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни. Відтак, така довідка не можу бути взята судом до уваги та не носить доказової інформації у розрізі даної спірної ситуації.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач 12.10.2022 відмовляючи у наданні позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, діяв цілком правомірно, а тому у задоволенні позову в частині визнання протиправними його дій в частині відмови у наданні статусу, належить відмовити.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Навіть дійшовши висновку про правомірність дій відповідача, суд у цьому випадку, позбавлений можливості відмовитись від розгляду питання надання позивачу статусу члена родини загиблого ветерана війни, оскільки у такому випадку, це було б порушення ст.ст.6, 13 Конвенції, ст.124 Конституції України, що унеможливлює ефективний засіб правового захисту, прав та свобод позивача.

Факт загибелі ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання під час проходження військової служби за мобілізацією у складі Збройних Сил України, підтверджується Сповіщенням №6/27 військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, оскільки немає інших способів, захисту прав позивача, а відповідно до ст.13 Конвенції, забезпечити особу всіма ефективними засобами захисту своїх прав, є обов`язок Держави, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині зобов`язання відповідача встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення встановленого зразка.

Суд наголошує, що зазначене судове рішення ухвалюються не з підстав протиправності рішень чи дій відповідача, а з підстав неможливості поновлення прав позивача, в інший спосіб ніж через судове рішення.

Враховуючи відсутність у діях відповідача протиправних дій, що зумовили підстави для звернення позивачку до суду із даним позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат у даній справі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення встановленого зразка.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації (21032, м. Вінниця, вул. Грибоєдова, 10А, )

Суддя Комар Павло Анатолійович