Справа № 360/951/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 жовтня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/951/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є. під час розгляду за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна судова адміністрація України, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо нарахування та виплати судді Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 10 липня 2022 року включно, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 гривні;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення судді Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 : за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і обов`язкових платежів; за період з 01 січня 2022 року по 10 липня 2022 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 року складає 2481 гривня, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Указом Президента України 18 жовтня 2013 року № 570/2013 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Лисичанського міського суду Луганської області строком на п`ять років. Згідно наказу в.о. голови Лисичанського міського суду Луганської області № 5 від 30.10.2013 приступила до виконання обов`язків судді Лисичанського міського суду Луганської області з посадовим окладом згідно штатного розпису з 30.10.2013. Після закінчення п`ятирічного строку повноважень, позивача знов було призначено на посаду судді Лисичанського міського суду Луганської області Указом Президента України № 7/2020 від 14.01.2020. Згідно наказу голови Лисичанського міського суду Луганської області № 1 від 15.01.20 приступила до виконання обов`язків судді Лисичанського міського суду Луганської області з 15.01.2020. Наказом в.о. голови Лисичанського міського суду Луганської області №39/пд від 08.07.2022 убула у відрядження до Придніпровського районного суду м. Черкаси для здійснення правосуддя з 11.07.2022 на підставі рішення голови Верховного Суду від 05 липня 2022 № 248/0/149-22 та згідно наказу голови Придніпровського районного суду м. Черкаси № 1-о від 07.07.2023 приступила до виконання повноважень судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із 11.07.2022.

З 01 січня 2021 року по 10 липня 2022 року включно відповідач нарахував позивачу суддівську винагороду та допомогу на оздоровлення, для визначення сум яких використовувалася величина в розмірі 2102 гривні під назвою «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Однак, відповідно до приписів спеціального законодавства, відповідач повинен був нарахувати позивачу суддівську винагороду та допомогу на оздоровлення в 2021 році виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень, а в 2022 році - виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2022 року в розмірі 2481 гривня. Внаслідок цього, розмір винагороди та допомоги на оздоровлення позивача протягом періоду з 01 січня 2021 року по 10 липня 2022 року включно не відповідав розміру, установленому спеціальним Законом, у зв`язку із чим позивач не погоджується із сумою виплаченої їй суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення і вважає, що відповідачем порушено її право на належне матеріальне забезпечення.

Ухвалою від 28 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18 вересня 2023 року.

Ухвалою від 18.09.2023 закрито підготовче провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17 жовтня 2023 року.

Сторони та третя особа у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе вирішити питання щодо залучення у справі в якості другого відповідача ДСА України у письмовому провадженні.

Розглянувши питання щодо залучення у справі в якості другого відповідача ДСА України, суд дійшов такого.

Предметом розгляду в даній справі є правомірність нарахування та виплати судді Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 10 липня 2022 року включно, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 гривні.

Відповідно до частини третьої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих судів здійснює Державна судова адміністрація України, а функції розпорядника коштів нижчого рівня територіальні управління ДСА України.

Статтею 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Частиною п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Розглядаючи спір у подібних правовідносинах щодо обчислення суддівської винагороди із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 гривень, Верховний Суд у справі №400/2031/21 (постанова від 10 листопада 2021 року) дійшов таких висновків:

«Виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України. Відповідач (ТУ ДСА України) як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2021 рік).

Тому для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав судам потрібно з`ясувати також участь ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», відтак визначити правовий статус цього державного органу в адміністративному спорі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору чи відповідач (другий відповідач)».

Отже, судом касаційної інстанції зазначено, що причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби. У такому випадку невиплату суддівської винагороди в повному обсязі можна пов`язувати із діяльністю Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") відповідно як суб`єкта владних повноважень, рішеннями/діями якого порушено право особи (судді).

Також Верховний Суд вказав на те, що в іншому випадку, коли Державна судова адміністрація України виділила територіальному органу судової адміністрації достатньо коштів для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) з урахуванням вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (затвердивши відповідний кошторис), але відповідач натомість розпорядився цими коштами з урахуванням зменшеного розміру прожиткового мінімуму, тому є підстави стверджувати, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, як наслідок виникнення заборгованості з її виплати (перед позивачем), є результатом дій/рішень лише територіального органу судової адміністрації, а тому спосіб захисту повинен співвідноситися/пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.

Особливості заміни неналежної сторони, а також залучення до участі у справі другого відповідача (співвідповідача) врегульовані статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Так, частиною 3 згаданої статті передбачено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (частина четверта статті 48 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відтак, аналіз наведених приписів статті 48 КАС України свідчить про можливість залучення до участі у справі другого відповідача (співвідповідача).

Для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав суд вважає за потрібне з`ясувати участь ДСА України через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги позицію Верховного Суду справі № 400/2031/21, викладену в постанові від 30 листопада 2021 року, суд дійшов висновку, що Державна судова адміністрація України має бути другим відповідачем у цій справі. Одночасно, Державну судову адміністрацію України з учасників справи, як третю особу особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, слід виключити.

Керуючись статтями 48, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Залучити до участі у справі в якості другого відповідача Державну судову адміністрацію України (; 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; e-mail ).

Запропонувати Державній судовій адміністрації України протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів шляхом направлення таких документів через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.Є. Петросян