Справа № 120/243/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/243/23

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

18 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, в якому просив стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 24.12.2021 по 11.01.2023 в розмірі 172 516 грн (з утриманням обов`язкових податків і зборів).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, його оскаржив позивач. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове про повне задоволення позовних вимог.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі №120/12662/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки сільського голови Уланівської сільської ради №239-к від 14.06.2021 року "Про покладення виконання обов`язків начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради на ОСОБА_1 ", в частині визначення дати закінчення строкового трудового договору "по 07 вересня 2021 року включно".

Визнано протиправним та скасовано розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки сільського голови Уланівської сільської ради №336-к від 07.09.2021 року "Про звільнення в.о. начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради з 08.09.2021 року.

Стягнено з Уланівської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.09.2021 року по 23.12.2021 року у розмірі 48922,72 (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні сімдесят дві копійки), з утриманням обов`язкових податків та зборів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради та в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Відповідне рішення суду від 23.12.2021 набрало законної сили.

Втім, як зазначив позивач у позовній заяві, станом на 11.01.2023 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради залишилось не виконаним.

Наведені вище обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/12662/21-а за період з 24.12.2021 по 11.01.2023.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України, окрім іншого, належить встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Оскільки рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі №120/12662/21-а на даний час ще не виконане, суд дійшов висновку, що вимоги даного позову є передчасними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Стаття 236 КЗпП України не містить жодних застережень, щодо звільнення власника або уповноваженого ним органу від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Суд звертає увагу на те, що наведений обов`язок виплатити поновленій на посаді особі середній заробіток за час вимушеного прогулу не залежить від обставин та причин невиконання судового рішення про поновлення такої особи на посаді.

Аналіз правових норм чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері проходження громадянами публічної служби та звільнення з публічної служби, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно з часу його оголошення, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Водночас, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі-проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Вказана правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2018 року у справі № 807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року у справі № 821/1678/16, від 31 липня 2019 року у справі № 813/593/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 813/4668/16, від 27 листопада 2019 року у справі № 802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року у справі № 2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/1676/18, від 05 березня 2020 року у справі № 280/360/19, від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2501/19, від 19 квітня 2021 року у справі № 826/11861/17, від 24 червня 2021 року у справі № 640/15058/19, від 20 липня 2021 року у справі № 826/3465/18 та від 23.03.2023 у справі №420/8539/21.

У даній справі судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі №120/12662/21-а адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки сільського голови Уланівської сільської ради №239-к від 14.06.2021 року "Про покладення виконання обов`язків начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради на ОСОБА_1 ", в частині визначення дати закінчення строкового трудового договору "по 07 вересня 2021 року включно".

Визнано протиправним та скасовано розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки сільського голови Уланівської сільської ради №336-к від 07.09.2021 року "Про звільнення в.о. начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради Устименка В.П.".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради з 08.09.2021 року.

Стягнено з Уланівської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.09.2021 року по 23.12.2021 року у розмірі 48922,72 (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні сімдесят дві копійки), з утриманням обов`язкових податків та зборів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) Уланівської сільської ради та в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

На момент розгляду цієї справи по суті і винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі №120/12662/21-а набрало законної сили, не було скасовано у визначеному законодавством порядку, а отже, було обов`язковим до виконання в повному обсязі на всій території України.

Натомість, станом на день ухвалення рішення судом першої та апеляційної інстанції у цій справі судове рішення у справі № 120/12662/21 не виконано в частині поновлення позивача на посаді.

За таких обставин, оскільки рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі №120/12662/21-а в частині поновлення позивача на посаді не виконано, то згідно зі ст. 236 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді.

Висновок суду першої інстанції про передчасність даного позову, з підстав невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі №120/12662/21 є помилковим, оскільки стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду не пов`язує цю виплату із наявністю наказу про поновлення на посаді, а законодавством передбачено виплату середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці і Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Подібна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №420/8539/21.

Згідно правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 в справі №140/3020/19 до вимушеного прогулу прирівнюється затримка виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок №100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абз. п. 4 цього Порядку.

Згідно з п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

У відповідності до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку зменшується на суму податків і зборів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2019 року у справі №809/4462/15.

Крім того, суд зазначає, що Закон пов`язує право на отримання відповідних сум із фактом самої затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яка настає на день, наступний після ухвалення рішення про поновлення на роботі. У випадку невидання роботодавцем наказу про поновлення на роботі кінцевим днем періоду затримки є день ухвалення рішення у справі.

Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі №280/5734/21.

Таким чином, строк вимушеного прогулу під час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі в Уланівській сільській раді Хмільницького району Вінницької області починаючи з 24 грудня 2021 року до 14 березня 2023 року включно складає - 314 робочих днів.

Як встановлено в судовому рішенні у справі №120/12662/21-а, а тому вказана обставина не підлягає доказуванню в межах даної справи, згідно довідки Уланівської сільської ради про заробітну плату та інші прибутки за червень - вересень 2021 року, середньомісячна заробітна плата позивача за останні два повні календарні місяці роботи складає: 27680,25 грн. (липень 13327,21 грн., серпень 14353,04 грн.), середньоденна: 643,72 грн. (27680,25 грн. : 43 робочих дні).

Відтак, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді за період з 24.12.2021 по 14.03.2023 становить 202 128, 08 грн. (643,72 грн. * 314 робочих дні) та належить до стягнення з Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області на користь позивача.

Відповідно до абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку зменшується на суму податків і зборів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2019 року у справі №809/4462/15.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі 120/12662/21-а, за період з 24.12.2021 по 14.03.2023 у сумі 202 128,08 (двісті дві тисячі сто двадцять вісім гривень) 08 копійок.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.