Справа № 420/8348/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8348/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року, прийняту у складі суду судді Харченко Ю.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за 2016 2020 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016 2020 роки передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей з урахуванням індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 років передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 років передбачену частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей з урахуванням індексації грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2020 роки;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2020 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення;

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2016 2020 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2016 2020 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/8348/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, з урахуванням положень ч.13 ст.171 КАС України залишено без руху, та повідомлено позивача про необхідність протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, усунути, визначені даним судовим рішенням недоліки, та роз`яснено, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде залишено без розгляду відповідно до приписів ч.15 ст.171 КАС України.

04.07.2023 року до суду від представника позивача - ОСОБА_1 надійшла заява (вхід. № ЕС/6823/23), на виконання вимог ухвали суду від 26.06.2023 року, в якій, серед іншого, зазначено, що позивачем направлено на адресу відповідача заяву з проханням надати розрахунки одноразових видів грошового забезпечення, та зазначити чи врахована індексація до складу грошового забезпечення з якого розраховувались: грошова допомога на оздоровлення за 2016 2020 роки; одноразова грошова допомога при звільненні за 25 років; грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2020 роки; грошова компенсація за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2016 2020 роки. Після отримання відповіді позивач зобов`язується невідкладно надати копію відповіді до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 року продовжено позивачеві - ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви та повідомлено позивача - ОСОБА_1 про необхідність протягом п`яти днів, з дня отримання даного судового рішення, у повному обсязі, з урахуванням вище окреслених акцентів суду, усунути недоліки позовної заяви, надавши відповідні докази на підтвердження та обґрунтування позовних вимог.

10.07.2023 року до суду від представника позивача - ОСОБА_1 надійшла заява (вхід. № ЕС/7098/23), на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2023 року, в якій, серед іншого, зазначено, що оскільки дата отримання індексації грошового забезпечення (23.03.2023 року) є пізнішою за дату отримання одноразових видів грошового забезпечення (30.10.2020 року), перерахунок яких позивач просить провести з урахуванням отриманої індексації грошового забезпечення та враховуючи, що відповідачем надано розрахунок виплаченої індексації на виконання рішення суду з якого вбачається, що перерахунок одноразових видів грошового забезпечення не було проведено, то, на думку представника позивача, вказане вище свідчить, що: при звільненні з військової служби індексація грошового забезпечення виплачена 23.03.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №420/3762/21 не могла бути врахована до складу одноразових видів грошового забезпечення оскільки теоретичної та фізичної можливості 30 жовтня 2020 року дізнатись, що позивачу буде виплачена індексація 23 березня 2023 року у сумі 204127,90 грн. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №420/3762/21 не існувало. разом з виплатою індексації грошового забезпечення не було проведено перерахунок одноразових видів грошового забезпечення із урахуванням виплачено індексації на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №420/3762/21.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду відповідно до приписів ч.15 ст.171 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №420/3762/21 відповідачем 23.03.2023 року виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 30.10.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3794 гривні 72 копійки відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 у загальній сумі 204127,90 грн., що підтверджується повідомленням про находження коштів (додаток до позовної заяви). В подальшому, позивачу стало відомо, що внаслідок неврахування індексації грошового забезпечення, позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 25 років, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2020 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2016 - 2020 роки.

Апелянт зазначає, що позивачем вчинено всі можливі заходи для усунення недоліків наведених судом першої інстанції та враховуючи відсутність фізичної можливості усунути вказані недоліки у інших спосіб, залишення без розгляду позовної заяви у даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та обмежує право позивача на звернення до суду.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з приписів п ч. 15 ст.171 КАС України та ч. 7 ст. 240 КАС України, відповідно до яких провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, залишаючи позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі, та в подальшому повертаючи позовну заяву без розгляду, суду першої інстанції вважав, що позивачем у позовній заяві не зазначено відомості, передбачені п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України. За висновками суду, жодних фактичних доказів порушення прав позивача матеріали справи не містять. Крім того, суд зазначав, що позивачем не конкретизовано, та документально не підтверджено, яким саме чином ОСОБА_1 , з урахуванням яких письмових доказів, встановлено факт порушення його прав та охоронюваних інтересів, зокрема, станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою, в тому числі, з урахуванням того, що як вказано представником позивача з відповідною заявою щодо надання розрахунків одноразових видів грошового забезпечення, із зазначенням чи врахована індексація до складу грошового забезпечення з якого розраховувались: грошова допомога на оздоровлення за 2016 2020 роки; одноразова грошова допомога при звільненні за 25 років; грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2020 роки; грошова компенсація за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2016 2020 роки, він звернувся до відповідача вже після подання даної позовної заяви до суду.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Такі вимоги визначені статтею 160 КАС України.

Так, згідно приписів цієї норми процесуального законодавства, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначаються, зокрема

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

За правилами, встановленими частиною 4 статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Положеннями 13 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.

Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Згідно з вимогами ч.15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду..

Виходячи з викладеного, підставою для повернення без розгляду позовної заяви на підставі ч.15 ст. 171 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) позовна заява була залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України; 2) позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у встановлений строк та станом на дату залишення позовної заяви без розгляду позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, фактично вмотивувавши вказані висновки тим, що права позивача не порушені, а доказів порушення прав позивачем не надано.

Натомість, згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

Згідно вимог п. 9 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Слід зазначити, що як у позовні заяві, так і у заявах, які подавались на виконання вимог суду першої інстанції, позивачем чітко зазначалось, в чому, на його думку, полягає протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 .

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

При цьому, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Підсудність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року № К/9901/1141/18.

Разом з тим, чинним процесуальним законодавством не передбачені повноваження суду надавати оцінку обґрунтованості доводів позивача стосовно того, які саме права, свободи або охоронювані законом інтереси позивача порушено відповідачем в контексті поданої позовної заяви до винесення рішення суду, оскільки правова оцінка таким доводам може бути надана лише під час розгляду справи по суті позовних вимог.

Поряд з цим, судом першої інстанції не враховано, що частинами 1 та 4 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частинами 4, 5 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини 1 статті 80 КАС України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частиною 3 статті 80 КАС України про витребування доказів з власної ініціативи або за клопотанням учасника справи, суд постановляє ухвалу.

З урахуванням зазначеного, а також з метою з`ясування всіх обставин у справі, суд може витребувати докази, які мають значення для справи. При цьому суд повинен вказувати, які саме докази необхідно надати.

При цьому, позивач при зверненні до суду самостійно визначає обсяг доказів, що потрібно долучити до позовної заяви і якими підтверджуються позовні вимоги. Не долучення до позовної заяви окремих доказів не може бути перешкодою у судовому захисті.

Таким чином, перекладання обов`язку, на стадії залишення адміністративного позову без руху, щодо надання доказів на позивача є передчасним та необґрунтованим.

Враховуючи викладене підстави для залишення позовної заяви без руху через ненадання позивачем суду документів, у строк визначений судом, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги відсутні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 травня 2023 року (справа № 120/8759/22).

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної без розгляду заяви, які ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та порушенні норм процесуального права, а тому у відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: Л.Є. Зуєва