Справа № 461/5472/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/5472/22 пров. № А/857/8216/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Гуляка В.В., Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Романюком В.Ф., час ухвалення рішення 11 год 53 хв у м. Львові, повний текст судового рішення складено 03 березня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

17.10.2022 представник позивача ОСОБА_1 Сидоров Ю.В. звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0218/80500/22 від 23.08.2022, а справу про порушення митних правил закрити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01.03.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем перевищено встановлений ст. 95 МК України строк доставки товару та жокументів на цей товар, більше ніж на 20 діб, а тому в діях гр. ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 470 МК України. Також, зазначає, що саме позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення та саме він оформлював товар на митниці, який переміщувався у митному режимі транзит.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особливості розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України, а порядок повідомлення їх учасників статтею 268 цього Кодексу, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що постановою в.о.заступника начальника-начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Приходько Ю.Б. від 27.09.2022 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 17000,00 грн.

За змістом оспорюваної постанови, 23.08.2022 о 07 год 36 хв в зону митного контролю по смузі руху Червоний коридор, у напрямку виїзд з України пункту пропуску Краківець митного поста 4 Яворів Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки Volvo FH420, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

У ході проведення митного контролю відносно гр.України ОСОБА_1 та внесення даних про нього в АСМО Інспектор та ЄАІС ДМС України було встановлено, що в ЄАІС відсутня інформація про доставку до митниці призначення товарів, які переміщувались транспортним засобом з реєстраційним номером LU743KP/LU229PF за попередніми МД типу ІМ ЕЕ з №№: від 27.02.2022 UA204000/2022/910028, від 26.02.2022 за ЕПД № UA204000/2022/910026.

Фірма UK2NSOL Sp.z o.o. (перевізник) листом №1805 від 18.05.2022 (вх. Львівської митниці №15334/14-28-05 від 18.05.2022) зверталась до Львівської митниці стосовно неможливості доставлення в митницю призначення (Рівненська митниця) вантажу, що переміщується транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_3 |/LU229PF pза ЕПД UA204000/ 2022/910028 від 27.02.202, за ЕПД №UA204000/2022/910026 від 26.02.2022, у зв`язку з повною втратою вантажу під час настання форс-мажорних обставин, що спричинені введенням військового стану на території України, що в свою чергу підтверджено експертним висновком ТПП №1-1-1/17 від 06.04.2022 та проханням зняти з контролю за переміщенням транспортний засіб LU743KP/LU229PF.

Листом №7ю4/1/17.1/13/ НОМЕР_4 від 25.05.2022 повідомлено UK2NSOL Sp.z o.o. про відмову у припиненні (завершенні) митного режиму товарів, що переміщувались за зазначеними митними деклараціями та у знятті з контролю за переміщенням ТЗ №LU743KP/LU229PF, у зв`язку з ненаданням перевізником фірмою UK2NSOL Sp.z o.o. усіх необхідних документів, передбачених розділом VІІІ Порядку №657, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, внаслідок яких товари, котрі переміщувались за попередніми МД типу ЕЕ з №№ UA204000/2022/910028 від 27.02.2022, ЕПД №UA204000/2022/910026 від 26.02.2022, ТЗ з р.н. LU743KP/LU229PF були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані. За наявною в ЄАІС Держмитслужби інформацією, вказаний товар не доставлено до митниці призначення. Даний факт встановлено на підставі аналізу переміщень за даними Диспетчера зони митного контролю та Інспектор АСАУР (коди:000) по особі ОСОБА_1 є орієнтування.

Вважаючи протиправною оспорювану постанову, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що громадянин ОСОБА_1 в розумінні п.37 ч.1 ст.4 МК України, не є перевізником, а тому не є належним суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.470 МК України.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неповним їх з`ясуванням на з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 здійснював доставку товару вантажним автомобілем у митному режимі транзиту.

Згідно п.3 ч.1 ст.93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України.

Пунктом першим частини першої статті 95 МК України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, а саме : для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

З урахуванням вимог статті 95 МК України, громадянин України ОСОБА_1 повинен був вивезти за межі митної території України згаданий вище товар до 09.03.2022.

Судом встановлено, що позивач перевищив встановлений ст.95 МК України транзитний строк доставки товару Квіти живі та листя придатні для складання букетів або декоративних цілей, свіжі та Багатообертова тара, ввезених транспортним засобом з реєстраційним номером LU743KP/LU229PF за попередніми МД типу ІМ ЕЕ з №№ : UA204000/2022/910028 від 27.02.2022, від 26.02.2022 за ЕПД №UA204000/2022/910026, що перебував під митним контролем більше ніж двадцять діб.

Відтак, перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки товарів склала більше ніж на двадцять діб.

При цьому, позивач не заперечує порушення встановленого ст.95 МК України строку доставки товару у митному режимі транзиту до митного органу призначення.

Згідно письмових пояснень позивача від 23.08.2022, останній повідомив, що на нього було покладено роботодавцем зобов`язання доставити вищевказаний вантаж, оформлений Львівською митницею 27.02.2022 за МД типу IM 11 EE з №№ : UA204000/2022/910028 від 27.02.2022, від 26.02.2022 за ЕПД №UA204000/2022/910026 у митному режимі транзиту до митного органу в строк до 09.03.2022. Своєчасно він не зміг доставити вищевказаний вантаж, оскільки прямуючи до митного поста територією України потрапив в зону активних бойових дій (ракетний обстріл) внаслідок збройної агресії з боку російської федерації проти держави Україна. Також вказав, що товар було викрадено, а транспортний засіб пошкоджено.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження факту перебування його та автомобіля з вантажем безпосередньо у зоні протиправних дій третіх осіб, зокрема, перебування безпосередньо в місці ракетного обстрілу, враховуючи, що такі агресор здійснює на всій території України.

Крім того, пояснення позивача про нібито зникнення вантажу, не відповідають фактичним обставинам та спростовуються експертним висновком №1-1-17 від 06.04.2022, наявним в матеріалам справи.

Більше того, з повідомленням до найближчого митного органу про обставини події (аварії або обставин непереборної сили) ОСОБА_1 не звертався.

Стосовно доводів позивача про те, що у товаросупровідних документах вказано перевізником фірму UK2NSOL Sp.z o.o, а тому в розумінні п.37 ч.1 ст.4 МК України належним суб`єктом правопорушення у справі про порушення митних правил за ч.4 ст.470 МК України є саме фірма UK2NSOL Sp.z o.o., у якій він є найманим працівником та працює водієм, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом другим частини другої статті 191 МК України встановлено обов`язок перевізника у строк, передбачений ст.95 МК України, доставляти товари до митного органу призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Визначення перевізника міститься у п.37 ч.1 ст.4 МК України, згідно якого перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між митними органами на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 частини 1 статті 4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.6.2 наказу Міністерства фінансів України №1066 від 09.10.2012 Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзиті переміщень, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 за №2120/22432 (далі - Порядок №1066), для здійснення контролю за переміщенням товарів, які перевозяться на умовах Конвенції МДП та ввозяться на митну територію України з будь-якою метою (зокрема прохідним транзитом через територію України), як ДКПТ (документ контролю за переміщенням товарів) може використовуватися книжка МДП.

Пунктом 6.4 Порядку №1066 передбачено, що для здійснення контролю за транзитним переміщенням товарів на умовах Конвенції МДП декларант або уповноважена ним особа подає посадовій особі митниці відправлення книжку МДП, товаросупровідні (товаротранспортні) документи та відомості в електронному вигляді, джерелом яких є графи книжки МДП та товаросупровідні (товаротранспортні) документи на товари (дат. електронні відомості).

Відповідно до п.6.6, 6.7 цього Порядку, після проведення митного оформлення книжки МДП електронні відомості в автоматичному режимі ставляться на контроль за переміщенням у відповідному програмно-інформаційному комплексі ЄАІС, а товаросупровідні (товаротранспортні) документи з відбитком штампа ПМК (Під митним контролем) та оформлена Книжка МДП повертаються перевізнику.

Колегія суддів зазначає, що під час ввезення товару на митну територію України саме позивач подавав до митного оформлення документи, передбачені статтею 335 МК України, у яких перевізником вказано саме позивача, а фірмою перевізником UK2NSOL Sp.z o.o.

Відтак, саме позивач є суб`єктом правопорушення у справі про порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України, а його доводи спростовуються наданими відповідачем документами.

Визначення доказів міститься у ст.495 МК України, якою передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються : протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягається до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Тобто висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу порушення митних правил повинен бути обгрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення порушення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме позивач був зобов`язаний доставити транспортний засіб у митницю призначення, проте такого обов`язку не виконав, що мало наслідком правомірне притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови, яка прийнята уповноваженою особою Львівської митниці відповідно до вимог закону та в межах санкції ч.4 ст.470 МК України та відповідно до наданих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Згідно п.1, 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.268, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2023 року по справі №461/5472/22 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді В. В. Гуляк
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 18.10.2023