Справа № 140/7988/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7988/22 пров. № А/857/6187/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ПАК КОМПАНІ",

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року (суддя Денисюк Р.С., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №140/7988/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ПАК КОМПАНІ" до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті,

про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У грудні 2022 року позивач ТОВ "АВЕ ПАК КОМПАНІ" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправними дій Державної служби України з безпеки на транспорті із складання акту від 18.08.2022 №321544 щодо проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень та пасажирів автомобільним транспортом; 2) визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.10.2022 №327730, винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідач-2 подав до суду відзив на позову заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 в задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального права, судом не в повному обсязі досліджено докази по матеріалах справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд не прийняв до уваги твердження позивача про те, що відповідач у постанові не зазначив, яке положення проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів позивач порушив. Також вважає апелянт помилковим висновок суду першої інстанції, що відповідач не порушив процедуру габаритно-вагового контролю. Зауважує скаржник, що при винесенні постанови і при розгляді скарги відповідачами не взято до уваги і суд не вважає це за порушення, що у Акті зазначено невірно місцезнаходження товариства. Юридична адреса TOB «АВЕ ПАК КОМПАНІ» - м.Нововолинськ, 6-й мікрорайон, буд.2, квартира 133. У Акті зазначено: м.Нововолинськ, 6-й мікрорайон, 2. Також вказано номер дорожнього листа: . Такого документу як дорожній лист у водія не було. Про який документ вказується в Акті невідомо. Також зазначає апелянт, що по маршруту руху відсутні забороняючі знаки, які попереджають про заборону руху великовагових транспортних засобів по вказаній автодорозі. Окрім того, іншого маршруту, по якому можна доїхати до с.Копистин Хмельницького району немає. Додатково зазначає скаржник, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам до індивідуальних актів, оскільки з неї неможливо встановити зміст порушення, допущеного правопорушником та правову норму, яку порушив позивач. Твердить апелянт, що позивачу не вручалася/видавалася/надсилалася довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, як того вимагає Порядок №879. Позивач наголошує, що так як на думку відповідача-2 було перевищення ваги вантажу, то в такому випадку потрібно було направити на точне зважування. Вважає апелянт, що накладення адміністративно-господарського штрафу є незаконним, оскільки вини Товариства немає. Позивач здійснював перевезення неподільного вантажу по автодорозі, на якій відсутні будь-які забороняючі знаки проїзду великовагових транспортних засобів. Автомобіль рухався по маршруту призначення до населеного пункту с.Кописна, до якого інших під`їзних доріг немає.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 02.03.2023 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач-2 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

07.08.2020 між фізичною особою ОСОБА_1 та ТзОВ Аве Пак Компані укладено договір оренди транспортного засобу MAN з р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом спеціалізованим SCHMITZ, р.н. НОМЕР_2 (а.с. 26-27).

Вказаний транспортний засіб належним чином зареєстрований, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів від 24.04.2021 серії від СВХ715384 та СВХ715382 відповідно (а.с. 28).

Відповідно до ТТН від 17.08.2022 №53406 позивач здійснював перевезення вантажу масою 21062 кг за маршрутом м. Нововолинськ, вул. Луцька, 20 Хмельницький р-н, с. Копистин, вул. Приміська 2/4 (а.с. 25).

Посадовими особами Відділу державного нагляду(контролю) у Хмельницькій області 18.08.2022 на автодорозі 0231719 Хмельницький - Глосків 2 км проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт №321544 (а.с. 11, 54).

Актом зафіксовано, що транспортний засіб марки MAN/SCHMITZ НОМЕР_1 з напівпричепом спеціалізованим SCHMITZ, р.н. НОМЕР_2 який орендується ТзОВ Аве Пак Компані здійснював рух дорогою місцевого значення з повною масою 36 067 кг, при допустимій масі 24000 кг, що складає на 50% перевищення параметрів нормативу, що є порушенням абз.17 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт.

При проведенні перевірки був складений акт від 18.08.2022 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів (а.с. 55).

Відповідачем 07.09.2022 товариству рекомендованим листом направлено повідомлення про те, що розгляд справи відбудеться 26.09.2022 за адресою: м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3, поверх 4 (а.с. 57).

За клопотанням позивача (а.с. 58) розгляд справи перенесено на 10.10.2022.

10.10.2022 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області за результатами розгляду справи винесено постанову №327730, якою ТзОВ Аве Пак Компані за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% відповідальність за яке передбачено абз.17 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 51000,00 грн (а.с. 18, 62).

На вказану постанову позивачем подано скаргу до Державної служби України на автомобільному транспорті (а.с. 20-22).

За результатами розгляду скарги відповідачем-2 10.11.2022 за вих. №6773/3.1/15-22 скаргу товариства залишено без задоволення, а постанову від 10.10.2022 - без змін (а.с. 23-24).

Не погодившись із діями відповідача-2 із складання акту від 18.08.2022 №321544 щодо проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень та пасажирів автомобільним транспортом, а також вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.10.2022 №327730, винесеної відповідачем-1, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність дій відповідача-2 із складання акту від 18.08.2022 №321544 щодо проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень та пасажирів автомобільним транспортом та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.10.2022 №327730, винесеної відповідачем-1.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ), автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл узгодження умов та режимів перевезень - додатковий дозвіл, що видається уповноваженими органами на проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу.

Статтею 5 Закону №2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що суб`єктом відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм є саме автомобільний перевізник, який за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» №442 від 10.09.2014 Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті була реорганізована шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, та утворено Державну службу України з безпеки на транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567).

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 13 Порядку №1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 14 Порядку №1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За змістом пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, зокрема серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі).

Згідно пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 33 Закон України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).

За пунктом 32 Порядку №879, перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху, після надання погодження маршруту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).

Погодження маршруту великовагових та великогабаритних транспортних засобів - документ, що видається дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями, який підтверджує можливість безпечного проїзду маршрутом. Погодження маршруту великовагових та великогабаритних транспортних засобів є підставою для видачі дозволу на рух.

Дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов. Згідно з пункту 3 вказаного Порядку, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема зовнішніх габаритів в ширину 2,6 м максимального значення.

Відповідно до пп.«є» п.2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Пунктом 16 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Згідно пунктів 12, 13 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Судовим розглядом підтверджується, що фактичною підставою для притягнення ТзОВ Аве Пак Компані до відповідальності згідно із статтею 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм транспортного засобу марки MAN/SCHMITZ НОМЕР_1 з напівпричепом спеціалізованим SCHMITZ, р.н. НОМЕР_2 , який орендується ТзОВ Аве Пак Компані та здійснював рух дорогою місцевого значення з повною масою 36 067 кг, при допустимій масі 24000 кг, що більше як на 50%, про що зафіксовано в акті перевірки від 18.08.2022 №321544.

Згідно долучених до справи документів встановлено, що начальником відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області 12.08.2022 затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок відділом у період з 15.08.2022 по 21.08.2022 №12323/42/18-22 (а.с. 64-зв.).

На підставі вказаного графіку посадовим особам видано направлення на перевірку №004341 від 12.08.2022 (а.с. 64). В ньому ж зазначено радіус проведення перевірки та те, що під час її проведення будуть перевірятись дотримання перевізниками вимог Закону України Про автомобільний транспорт.

Проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт №321544 від 18.08.2022, в строки, визначені у затвердженому графіку від 12.08.2022.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при призначенні та проведенні рейдової перевірки відповідачами було дотримано вимоги Закону України Про автомобільний транспорт, пунктів 2-4,12-15 Порядку №1567.

Враховуючи вищевказане, проведення рейдової перевірки 18.08.2022 на автодорозі 0231719 Хмельницький - Глосків 2 км щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт №321544, є правомірним.

Щодо покликань апелянта на відсутність вини перевізника, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно- правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Обмеження щодо габаритно-вагових норм транспортного засобу на різних видах ділянки дороги (місцевого чи державного значення) встановлені п.22.5 Правил дорожнього руху.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В даних спірних правовідносинах перевізником виступає саме ТОВ «Аве Пак Компані», що й не заперечується ним, а отже, суб`єкт відповідальності визначений правильно.

Варто звернути увагу, що недопущення порушення - це певні активні дії, які передують самому порушенню. В нашому випадку - дії, які були зроблені до початку руху ТЗ.

Так, пунктом 11.1 Правил №363 передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до п.11.3 Правил №363, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Відповідно до п.11.4 Правил №363, після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

Відповідно до п.10.6 Правил №363, після укладення Договору або разового договору Перевізник має право відмовитись від приймання вантажу для перевезення, якщо Замовником не підготовлено вантаж чи необхідні товарно-транспортні документи або без попереднього узгодження з Перевізником змінені реквізити цих документів.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів має право: відмовлятися від прийняття для перевезення вантажу, який не відповідає встановленим вимогам або вимогам щодо пломбування вантажу, якщо відтиск пломби нечіткий або пломбу пошкоджено.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник має право: відмовитися від приймання вантажу для перевезення, якщо замовником не підготовлено вантаж чи необхідні документи або внесені без попереднього узгодження з ним зміни до реквізитів цих документів; відмовитися від перевезення вантажу, якщо замовник подає до перевезень вантаж, не обумовлений договором про перевезення, пакування вантажу не відповідає встановленим законодавством вимогам, ушкоджена тара або нечітким є відтиск пломби тощо.

Зважаючи на вищезазначене, водій ТЗ перед прийняттям вантажу зобов`язаний перевірити відповідність реквізитів ТТН договору перевезення, в тому числі відповідність маси ТЗ із вантажем, зазначеної у ТТН договору перевезення вантажу та чинним нормам законодавства щодо дозволених вагових параметрів.

Отож, за умови будь-яких невідповідностей, водій може відмовитись від прийняття вантажу для перевезення, узгодивши зазначене з перевізником.

Суд звертає увагу, що позивачем до позову й апеляційної скарги не додано жодних документів, які б підтверджували те, що до прийняття вантажу до перевезення він перевірив вагу вантажу, що перевозиться та відповідність її договору про перевезення та нормам ПДР України, вимагав від вантажовідправника будь-якої інформації щодо способу зважування вантажу, на основі якого результати зважування вностяться в ТТН, висловив будь-які заперечення щодо не проведення зважування перед перевезенням вантажу вантажовідправником, чи вчинив будь-які інші дії щодо встановлення маси ТЗ із вантажем до прийняття останнього до перевезення.

Щодо змісту Акту перевірки №321544 та Постанови №327730.

Так, відповідно до абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи дану норму можна виокремити те, що санкція передбачає настання відповідальності у випадку перевищення ГВ-норм, а не за порушення конкретного пункту правил №30. Зміна формулювання, внесення якихось інших відомостей у постанову у графі допущеного порушення не є необхідною, оскільки законодавцем у абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено порушення, за які наступає відповідна юридична відповідальність.

При цьому, твердження позивача про те, що постанова не містить час, місце, спосіб, вину, дії особи, є безпідставними, оскільки зміст і форма цієї постанови відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є виконавчим документом, та містять всі необхідні для цієї категорії документів дані, водночас опис порушення міститься і в Акті перевірки (в даному випадку №321544) зі змісту якого можна встановити суть допущеного правопорушення.

Судом відхиляються посилання скаржника на те, що в Акті у графі адреси перевізника не зазначено кв. 133, так як Акт є службовим документом, який складається на місці проведення перевірки і містить ту інформацію, яка отримується із документів, наданих водієм.

Так, при оформленні свідоцтв про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 перевізник подав до сервісного центру МВС України свою адресу - м. Нововолинськ, мр-6 - й, 2 - не вказавши при цьому номер квартири. При цьому, незазначення в акті перевірки квартири АДРЕСА_1 жодним чином не порушило права перевізника, оскільки Укртрансбезпека звірившись з ЄДРПОУ при опрацюванні справи в подальшому перевізнику направила запрошення на розгляд справи на повну адресу (перевізник отримав його завчасно) та повна адреса міститься у постанові, яка уже є виконавчим документом.

Щодо коду ЄДРПОУ, відповідно до п.21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Законом України від 05.07.2011р. №3565 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» у текстах законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та «Про міліцію» вилучено посилання на дорожні листи.

Відтак, оскільки використання дорожнього листа не є обов`язковим для перевізників, то відповідно й посилання на нього в Акті перевірки є факультативним.

Твердження про необхідність зазначення суми штрафу в неоподаткованих мінімумах не заслуговує уваги з урахуванням того, що відповідно до п. 5 р. XX Податкового кодексу неоподатковуваний мінімум для різних цілей використання становить інше число. У даному випадку, а саме, застосування адміністративно-господарського штрафу, це число 17 грн. Відтак, сума штрафу відповідно до абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» становить 51000 грн (3000*17).

Зазначення коду ЄДРПОУ перевізника у графі дорожнього листа не робить Акт перевірки дефектним, крім того, посадовою особою Укртрансбезпеки зроблено помітку, що вказано не номер дорожнього листа, а саме коду ЄДРПОУ.

Код ЄДРПОУ унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, створеному 1996 року.

Враховуючи велику кількість юридичних осіб в Україні та з метою недопущення помилки при визначенні перевізника (співзвучні назви фірм), інспектор вніс важливі дані, адже саме код ЄДРПОУ найточніше ідентифікує суб`єкта господарювання.

Колегія суддів зауважує, що клопотань про проведення точного габаритно-вагового контролю уповноважена особа позивача (водій транспортного засобу) не заявляла і таких заперечень у актах перевірки не виклала.

Отже, водій не був позбавлений під час перевірки спростувати інформацію в частині ваги завантаженого ТЗ, але зазначеним правом не скористався. З огляду на це, доводи апелянта про непроведення точного габаритно-вагового контролю зважаючи на відсутність таких клопотань з боку водія є безпідставними.

За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

За приписами абзацу сімнадцятого частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, зважаючи на зафіксовані в актах перевірки порушеннях, а саме перевищення транспортним засобом позивача встановлених Правилами №30 та Правилами дорожнього руху габаритно-вагових норм, за наслідками розгляду справи відповідачем-1 правомірно винесено оскаржувану постанову від 10.10.2022. Адміністративно-господарський штраф накладений на позивача цією постановою у сумі 51000,00 грн відповідає встановленому абзацом 17 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ розміру.

Згідно з частин 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем представлено суду докази в підтвердження обставин, викладених в оскаржених постановах по справах про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при прийнятті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №327730 від 10.10.2022 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що решта доводів апеляційної скарги не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників справи, які не стосуються суті спірних правовідносин, не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд дав відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ПАК КОМПАНІ" залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року в адміністративній справі №140/7988/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ПАК КОМПАНІ" до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов