Справа № 260/4024/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4024/23 пров. № А/857/11573/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мікули О. І.,

суддів Гінди О. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі № 260/4024/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Гаврилко С. Є.,

час ухвалення рішення 31 травня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у травні 2023 року звернулася в суд з позовом до відповідача - Державної установи "Центр пробації", в якому просила визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" щодо не підготовлення та не направлення документів, необхідних для призначення їй пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1; зобов`язати Державну установу "Центр пробації" підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області необхідні документи для призначення їй пенсії за вислугою років на пільгових умовах на підставі вимог пункту "а" статті 12, статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.".

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року позов задовольнено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" у підготуванні та направленні документів, необхідних для призначення пенсії ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1. Зобов`язано Державну установу "Центр пробації" підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на день звільнення зі служби вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 23 роки 06 місяців 18 днів. На момент звільнення позивача абзац перший пункту 3 Постанови № 393 був чинним у редакції після внесення змін Постановою № 119, відповідно до якого на пільгових умовах зараховуються певні періоди служби до вислуги років саме для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, згідно з пунктом 2-1 Постанови № 393. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Така можливість передбачена Законом №2713-ІV. Вказує, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України по 01 березня 2023 року.

Наказом директора Державної установи "Центр пробації" № 158/к від 20 лютого 2023 року вона звільнена з посади старшого інспектора Рахівського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області відповідно до статті 23 пункту 5 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та статті 77 частини 1 пункту 4 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с. 9).

Як вбачається із вказаного наказу, ОСОБА_1 має таку вислугу років: 23 роки 06 місяців 18 днів у календарному обчисленні; у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 04 дні.

20 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Державної установи "Центр пробації" із заявою про підготовку та направлення до ГУ ПФУ в Закарпатській області необхідних документів для призначення пенсії (а.с. 10, 11).

Листом від 04 травня 2023 року № 196/Ш-221/10/Ян-23 позивача було повідомлено, що оскільки календарної вислуги не вистачає для призначення пенсії за вислугою років, то ДУ "Центр пробації" не вбачає підстав для направлення до ГУ ПФУ в Закарпатській області документів для призначення пенсії позивачу (а.с. 12).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не підготував та не направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документів, необхідних для призначення пенсії позивача за вислугу років відповідно до вимог статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідає критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а стаж позивача для призначення пенсії за вислугою років визначається у пільговому обчисленні, у календарному обчисленні такий становить 23 роки 06 місяців 18 днів; у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 04 днів, який є достатнім для призначення такої, а відповідно і є підстави для підготовки та направлення до пенсійного органу необхідних документів.

Фактично спірним питанням у справі, що розглядається є наявність у позивача права на пенсію за вислугу років, а, відтак, і правомірність відмови відповідача в оформленні документів для призначення такої пенсії.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 226). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Так, згідно з ч.2 ст.17 Закону №2262 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 (далі - Порядок).

Колегія суддів зазначає, що до 19 лютого 2022 року року пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

Разом з тим, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16 лютого 2022 року року постанови №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393» така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19 лютого 2022 року).

Колегія суддів встановила, що на час звільнення позивача (01 березня 2023 року) пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї Постанови.

Так, пунктом 1 вказаного Порядку визначено види служби та час роботи у відповідних органах, що зараховуються до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б-д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону.

Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що для встановлення права на призначення пенсії вислуга років визначається виключно в календарному обчисленні без періодів служби на пільгових умовах. Пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії. Тобто, після внесення вищезазначених змін в Постанову № 393, було усунуто існуючу на той час колізію в законодавстві щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31 серпня 2023 року у справі №200/4951/22.

Постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 зі змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року, що набрала чинності з 19 лютого 2022 року (з дня опублікування), тому до спірних правовідносин, які виникли 01 березня 2023 року (дата звільнення позивача), застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України за №119 від 16 лютого 2022 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, до правовідносин щодо наявності права у позивача на призначення пенсії за вислугу років на умовах статті 12 Закону №2262 має застосовуватись нова редакція відповідних норм Постанови №393.

Апеляційний суд встановив, що наказ відповідача №158/к від 20 лютого 2023 року, яким встановлено позивачу вислугу років станом на 20 лютого 2023 року, нею не оскаржувався.

До вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні, і цей стаж враховується при призначенні пенсії для визначення саме розміру пенсії, а для отримання права на призначення пенсії відповідно до положень Закону №2262 обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років.

Позивач звільнилася зі служби з 01 березня 2023 року, для призначення їй пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262 необхідно мати 25 календарних роки та більше, а її вислуга становить лише 23 календарних років та 06 місяців і 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що пільгова вислуга позивача має вплив виключно на визначення розміру пенсії, а не на її призначення за нормами Закону № 2262.

Оскільки календарна вислуга років позивача станом на час звільнення становила менше 25 років, у відповідача відсутні підстави для оформлення та надсилання відповідних документів до ГУ ПФУ в Закарпатській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 № 3-1 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку №3-1, заяви про призначення пенсій за вислугу років подаються до Головних управлінь Пенсійного фонду України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби особами, звільненими з військової служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262.

Згідно з пунктом 1 розділу II Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС від 17 вересня 2018 № 760, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2018 за № 1152/32604 (далі - наказ МВС № 760), уповноважений підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби організовує роботу з оформлення документів для призначення пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262.

За змістом підпункту 1 розділу III наказу МВС № 760 уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби приймає заяву про призначення пенсії від особи, яка набула пенсію відповідно до Закону, документи згідно з Порядком №3-1 та відповідно до підпункту 2 розділу III наказу МВС № 760 здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії.

Оскільки ОСОБА_1 звільнилася з військової служби 01 березня 2023 року і на день звільнення має вислугу 23 календарних роки 06 місяців 18 днів замість необхідних 25 календарних років і більше, у відповідача не має правових підстав для організації роботи з оформлення документів, зокрема надання доручення про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії позивачу та відповідно не має правових підстав для надсилання даних документів до відповідного Пенсійного фонду України.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що момент звільнення позивача з військової служби 20 лютого 2023 року (з 01 березня 2023 року), вже діяли нові правові норми, якими чітко встановлено, що пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії осіб, які набули права на призначення такої пенсії, тому за встановлених обставин справи підстави для задоволення позову відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №260/4024/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 року.