Справа № 400/6269/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/6269/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Каліча Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року, прийняте у складі суду судді Біоносенка В.В. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни, третя особа ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни, в якому позивач просив суд: визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни протиправною, яка полягає у не направленні боржнику постанови від 11.05.2023 про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №71796550 визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 11.05.2023 про стягнення з боржника винагороди по виконавчому провадженню №71796550; визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни протиправною, яка полягає у не направленні боржнику постанови від 11.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №71796550; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 11.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №71796550 в частині накладення арешту на наступне нерухоме майно: - нежитлову будівлю, загальною площею (кв.м.) 1230,9, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянка, площею 2,4674 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:004:0467, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 8,081 га, реєстраційний/кадастровий номер :03:000:0016, місцезнаходження Миколаївська область, Миколаївський район, с/р Кривобалківська; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни зняти арешт та внести відповідні записи відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття арешту з наступного майна: - нежитлову будівлю, загальною площею (кв.м.) 1230,9, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянка, площею 2,4674 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:004:0467, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 8,081 га, реєстраційний/кадастровий номер :03:000:0016, місцезнаходження Миколаївська область, Миколаївський район, с/р Кривобалківська; визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни протиправною, яка полягає у не направленні боржник постанови від 18.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №71796550; визнати протиправною та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 18.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №7179550; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторію Володимирівну зняти арешт з транспортного засобу FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року провадження в частині позовних вимог: визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни протиправною, яка полягає у не направленні боржнику постанови від 11.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №71796550; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 11.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №71796550 в частині накладення арешту на наступне нерухоме майно: - нежитлову будівлю, загальною площею (кв.м.) 1230,9, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянка, площею 2,4674 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:004:0467, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 8,081 га, реєстраційний/кадастровий номер :03:000:0016, місцезнаходження Миколаївська область, Миколаївський район, с/р Кривобалківська; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни зняти арешт та внести відповідні записи відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття арешту з наступного майна: - нежитлову будівлю, загальною площею (кв.м.) 1230,9, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянка, площею 2,4674 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:004:0467, місцезнаходження АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 8,081 га, реєстраційний/кадастровий номер :03:000:0016, місцезнаходження Миколаївська область, Миколаївський район, с/р Кривобалківська; визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни протиправною, яка полягає у не направленні боржник постанови від 18.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №71796550; визнати протиправною та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 18.05.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №7179550; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторію Володимирівну зняти арешт з транспортного засобу FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , закрито, оскільки ці вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Каліча Євген Анатолійович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині визнання бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни протиправною, яка полягає у ненаправлені боржнику постанови від 11.05.2023 р. про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №71796550 та визнання протиправною і скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 11.05.2023 р. про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню № 71796550.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що жодних доказів того, що позивачу було направлено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 11.05.2023 року матеріали справи не містять. Апелянт зазначає, що ані норми Закону України «Про виконавче провадження», ані норми Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не надають права приватному виконавцю при винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця обраховувати суму основної винагороди у іноземній валюті. Тобто, на думку апелянта, розмір основної винагороди приватного виконавця мав бути обрахований саме у гривні, а не у іноземній валюті - доларах США. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що тільки державному виконавцю надається право на визначення в іноземній валюті розміру виконавчого збору, що регламентовано ч. 4 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Апелянт також наголошує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року у справі № 334/3161/17 зроблено правовий висновок про те, що при застосуванні Цивільного кодексу України і спеціального законодавства, пріоритетними є норми саме Цивільного кодексу України.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, оскільки матеріали не містять жодних даних стосовно повідомлення сторін та третьої особи про дату, час і місце розгляду справи, а також про направлення копії ухвали про відкриття провадження позивачу та/або його представнику; суд порушив процесуальні норми щодо направлення третій особі копії позовної заяви з додатками та прийняв відзив відповідача з пропуском процесуального строку, визначеного судом для подання відзиву на позов.

Відповідач надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.12.2022 Очаківським міськрайонним судом задоволено в порядку цивільного судочинства позов ОСОБА_2 та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 68000 доларів США.

30.03.2023 Очаківським міськрайонним судом видано виконавчий лист №483/1220/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 68000 доларів США.

В травні 2023 р. ОСОБА_2 звернувся з заявою про примусове виконання до приватного виконавця Довгань В.В.

11.05.2023 приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. відкрив виконавче провадження ВП №71796550 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 68000 доларів США.

11.05.2023 приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. винесла Постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою вирішила стягнути з ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 6800 доларів США.

11.05.2023 за вих.№1035 (трек-номер 885) приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. направлено Постанову про стягнення з боржника основної винагороди на адресу боржника, зазначеному виконавчому документі АДРЕСА_2 .

З 16.05.2023 зазначена кореспонденція знаходилась у поштовому відділенні за місцем доставлення, та 11.07.2023 року повернута за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання.

Вважаючи, зокрема протиправними бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни протиправною, яка полягає у ненаправлені боржнику постанови від 11.05.2023 р. про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №71796550 та постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 11.05.2023 р. про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню № 71796550, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що Оскільки, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору, суд не вбачає перешкод для стягнення основної винагороди приватного виконавця також в іноземній валюті, оскільки у виконавчому листі Очаківського міськрайсуду від 30.03.2023 №483/1220/21 сума стягнення також визначена у валюті, а розмір визначеної у спірній постанові основної винагороди відповідає розміру, передбаченому ст.12 Порядку. Крім того, за висновками суду, обов`язки щодо направлення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 11.05.2023, відповідач виконав, а постанова не отримана позивачем не з вини відповідача.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, єЗакон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення)сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п.12 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, який затверджений Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року № 643, розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Частина 3 статті 45 Закону №1404-VIII встановлює, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Положеннями ст. 49 Закону №1404-VIII визначено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті.

Зокрема, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника. (ч.ч. 3-5 ст. 49 Закону №1404-VIII)

Колегія суддів зазначає, що визначаючи характер грошового зобов`язання, судом у справі №483/1220/21 було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті (долари США).

Згідно висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №761/12665/14-ц, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

За наведеного правового регулювання та враховуючи вказані висновки ВП ВС, оскільки за судовим рішенням у справі 483/1220/21 стягненню підлягала сума боргу в розмірі 68000 доларів США, враховуючи що розмір основної винагороди приватного виконавця прямо залежить від розміру та виду стягнення, положеннями ст.49 Закону №1404-VIII передбачена можливість стягнення виконавчого збору в іноземної валюті, а ч.3 ст. 45 Закону №1404-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності постанови приватного виконавця.

Посилання апелянта, що тільки державному виконавцю надається право на визначення в іноземній валюті розміру виконавчого збору, що регламентовано ч. 4 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», ґрунтуються на хибному тлумаченні норм чинного законодавства, адже зазначена норма не містить посилань на розповсюдження її дії виключно на державних виконавців.

Апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на висновки Великої палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, оскільки з огляду на відмінність предмету спору та нормативне врегулювання спірних правовідносин, вказані висновки не є релевантними у межах даної справи.

На переконання суду, у контексті спірних правовідносин, саме положення Закону №1404-VIII є спеціальними та підлягають застосуванню. При цьому, застосування вказаних норм не протирічить вимогам ст. 192 Цивільного кодексу України, якими зокрема визначено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Щодо доводів апелянта в частині відсутності доказів того, що позивачу було направлено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 11.05.2023 року, колегія суддів зазначає що згідно матеріалів справи (а.с. 88-91) 12.05.2023 постанова від 11.05.2023 про стягнення з боржника основної винагороди, з супровідним листом від 11.05.2023 за вих.№1035 рекомендованим поштовим відправленням, направлено боржнику ОСОБА_1 за адресою боржника, яка зазначена у виконавчому документі. За інформацією «Укрпошти» за трек-номером 885, вбачається, що поштовий лист з постановою про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення з боржника основної винагороди, станом на 16.05.2023, знаходився у точці видачі в м. Очаків та боржником не отриманий, чим спростовуються доводи апеляційної скарги у цій частині.

Щодо посилань апелянта на порушення вимог процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень ч.2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до положень ч.3 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Апелянт зазначає, що справу розглянуто адміністративним судом за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Так, доказів отримання позивачем його представником ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року матеріали справи не містять. Натомість, в матеріалах справи наявний наказ голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року №16-о, яким зокрема передбачено тимчасове припинення вихідної кореспонденції засобами поштового зв`язку (а.с. 57).

Апеляційний суд, оцінюючи доводи апелянта у цій частині, зазначає, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року розгляд справи, враховуючи воєнний стан та з метою безпеки учасників судового процесу призначено без виклику сторін та проведення судового засідання в порядку письмового провадження, що свідчить про необґрунтованість доводів в частині неповідомлення про дату судового засідання.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2023 року представник позивача перебував у Миколаївському оружному адміністративному суді та особисто отримав ухвалу від 01 червня 2023 року про відмову у забезпеченні позову (а.с. 64).

Колегія суддів звертає увагу, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, що кореспондується із приписами статті 44 КАС України.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також у своєму рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів вважає, що оскільки представник позивача був достовірно повідомлений про розгляд судом даної справи та мав можливість реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає у не направленні копії ухвали про відкриття провадження, в даному випадку не може бути підставою для скасування або зміни рішення, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Щодо пропуску відповідачем строку на подання відзиву, колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи, копія ухвали про відкриття провадження відповідачем була отримана за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 12.06.2023 року о 17:02 год. (а.с. 62), що об`єктивно виключає можливість надання відзиву у строк до 09.06.2023 року. За таких обставин, оскільки відзив на адміністративний позов було подано відповідачем 14 червня 2023 року (а.с. 66), тобто у стилі строки, судом першої інстанції правомірно прийнято вказаний відзив до уваги при винесенні рішення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника жодним чином не спростовують обґрунтованості рішення суду попередньої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження, таким чином порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення даної справи у розумінні ч.2 ст. 317 КАС України судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги встановлено не було. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що не було також встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду у розумінні ч.3 ст.317 КАС України.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Каліча Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни, третя особа ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування постанов залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І. О. Турецька

Суддя: Л. Є. Зуєва