Справа № 480/10687/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
- визнати неправомірною бездіяльність Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що полягає у не знятті арештів з коштів боржника, накладених постановами про арешт коштів боржника від 24.12.2020 у ВП №63916087, від 10.09.2021 у ВП №66715533 відносно ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Роменський відділ державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції зняти арешти з коштів боржника, накладені постановами про арешт коштів боржника від 24.12.2020 у ВП №63916087, від 10.09.2021 у ВП №66715533, що містяться на відкритому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», на яку здійснюються зарплатні виплати, на ім`я ОСОБА_1 .
Ухвалою від 10.10.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у липні 2023 року ОСОБА_1 побачив у мобільному додатку ПриватБанк інформацію про те, що належна йому картка для виплати виключно заробітної плати в АТ КБ «ПриватБанк» з картковим № НОМЕР_2 обмежена. У телефонній розмові з представником банку на гарячій лінії йому повідомили, що картка заблокована у зв`язку із наявністю виконавчих проваджень по стягненню коштів.
Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 11.09.2023 №20.1.0.0.0/7- 230814/9821, позивачем було встановлено, що на грошові кошти ОСОБА_1 , що розміщені на банківському рахунку № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк» накладено арешти відповідно
до постанов державних виконавців, зокрема у виконавчих провадженнях №63916087, №66715533.
Представник позивача у позовній заяві звертала увагу суду на те, що вищевказані виконавчі провадження завершені відповідно до п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте арешт на кошти боржника не знято ні державним виконавцем під час повернення виконавчого листа стягувану, ні начальником Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції при зверненні Позивача із заявою про скасування арешту з коштів боржника.
Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначив, що у період з 06.09.2021 р. по 14.09.2022 р. на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №66715533 з примусового виконання вимоги № Ф-1221-23 У від 11.05.2019 р. виданої ГУ ДФС у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області заборгованості в розмірі 2457,18 грн.
В ході проведення виконавчих дій 10.09.2021 р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника. В якій зазначено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у розмірі 2971,90 грн.
14.09.2022 р. вищевказане виконавче провадження завершено відповідно до п. 2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що не давало підстав для зняття арешту з коштів.
Станом на 13.10.2023 року постанова про повернення виконавчого документу стягувачу не оскаржувалась.
У період з 14.12.2020 р. по 29.06.2021 р. на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 63916087 з примусового виконання вимоги № Ф-1221-23 У від 11.05.2019 р. виданої ГУ ДФС у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області заборгованості в розмірі 2457,18 грн.
В ході проведення виконавчих дій 24.12.2020 р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника. В якій зазначено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у розмірі 2971,90 грн.
29.06.2021 р. вищевказане виконавче провадження завершено відповідно до п. 2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що не давало підстав для зняття арешту з коштів.
Станом на 13.10.2023 року постанова про повернення виконавчого документу стягувачу не оскаржувалась.
Крім цього, відповідач звертає увагу суду на те, що ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідач просить суд врахувати, що вищевказані виконавчі провадження завершені відповідно до п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що не давало підстав для зняття арешту з коштів.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону виконавець вчиняє виконавчі дії шляхом винесення постанов під час здійснення виконавчого провадження. Таким чином, виконавчі дії здійснюються тільки під час (а не після закриття) виконавчого провадження.
Таким чином, Роменським відділом державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжито всіх, передбачених законодавством заходів, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду та не суперечать чинному законодавству.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що у період з 14.12.2020 по 29.06.2021 на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №63916087 з примусового виконання вимоги М Ф-1221-23 У від 11.05.2019, виданої ГУ ДФС у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області заборгованості в розмірі 2457,18 грн. 24.12.2020 державним винесено постанову про арешт коштів боржника.
29.06.2021 вищевказане виконавче провадження завершено відповідно до п. 2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Станом на 30.08.2023 постанова про повернення виконавчого документу стягувану не оскаржувалась.
У період з 06.09.2021 по 14.09.2022 на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №66715533 з примусового виконання.
Вимоги №Ф-1221-23 У від 11.05.2019 виданої ГУ ДФС у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області заборгованості в розмірі 2457,18 грн.
10.09.2021 державним винесено постанову про арешт коштів боржника.
14.09.2022 вищевказане виконавче провадження завершено відповідно до п. 2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Станом на 30.08.2023 постанова про повернення виконавчого документу стягувану не оскаржувалась.
Вищевказані виконавчі провадження завершені відповідно до п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції, що не давало підстав для зняття арешту з коштів.
Виконавчі провадження №63916087, №66715533 відкриті з примусового виконання однієї й тієї ж вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1221-23 У від 11.05.2019 виданої ГУ ДФС у Сумській області, тобто постанови про арешт коштів боржника: від 24.12.2020 у ВП №63916087 та від 10.09.2021 у ВП №66715533, винесені державним виконавцем Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Скибою Л.В. на одну й ту ж вимогу.
Оскільки виконавчі провадження №63916087, №66715533. відносно боржника закінчені, проте арешт на кошти боржника не знято ні державним виконавцем під час повернення виконавчого листа стягувану, ні начальником Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції при зверненні Позивача із заявою про скасування арешту з коштів боржника, вважаємо за необхідне звернутися зі позовною заявою, враховуючи наступне.
ОСОБА_1 згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 25.02.2022 №21 зарахований до списків особового складу і поставлений на всі види забезпечення.
Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 28.08.2023 підтверджується, що клієнту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , призначений для зарплатних виплат.
Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновків щодо часткового задоволення позову, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі, у тому числі Закон № 1404-VIII).
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Норми ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів па рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішення про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Аналізуючи законодавство щодо нарахування заробітної плати та щодо виконання судових рішень за рахунок заробітної плати, слід зазначити позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження №14-218цс21), яка відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду, та зазначила, що «у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника- фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».
ВП ВС виходила з того, що ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначає кошти, що становлять заробітну плату, як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) і сумою стягнення.
Накладення арешту на кошти, що становлять заробітну плату боржника, після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад установлений Законом України «Про виконавче провадження» розмір для відрахувань із заробітної плати надмірний тягар для боржника й порушення його прав на одержання винагороди за працю і на гідні умови життя.
ВП ВС констатувала: не може бути накладений арешт на кошти, що становлять заробітну плату боржника, після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та па всі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених Законом України «Про виконавче провадження» розмірів відрахувань із такої заробітної плати. Якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.
Водночас на кошти, які перебувають на рахунках і не є коштами, що становлять заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.
Якщо па стадії накладення арешту на грошові кошти боржника фізичної особи, що перебувають на рахунку боржника та є його заробітною платою, виконавцю не вдалося виявити правову природу (статус) цих грошових коштів як коштів, на які накладення арешту заборонено Законом України «Про виконавче провадження», то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення байку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього.
ВП ВС не погодилася з доводами скаржника про те, що рахунок, на якому перебувати кошти, не є таким, на який Законом України «Про виконавче провадження» заборонено накладення арешту, оскільки:
1) арешт може накладатися на кошти, а не па рахунок (абз. 1 ч. 2 ст. 48 цього Закону);
2) обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які перебувають на рахунку боржника, стосуються категорії «кошти па інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом» (абз. 2 ч. 2 ст. 48 зазначеного Закону).
Також, важливою є позиція Великої Палати Верховного Суду від 17.01.2020 у справі №340/1018/19,у якій Верховний Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.
Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону 1404-УІІІ забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти па рахунках платників у системі електронного адміністрування податку па додану вартість, па кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти па інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-УІІІ у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19.
Отже, накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для зарахування заробітної плати, унеможливлює отримання належної частини заробітної плати та інших виплат згідно діючого законодавства України, що призводить до порушення конституційних прав громадянина.
У той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунок та картку для виплат боржника, яка призначена для зарахування заробітної плати, унеможливлює використання заробітної плати для погашення по факту виниклої заборгованості, купівлі необхідних для життя речей, ліків, продуктів харчування, сплаті комунальних послуг, тощо, що призводить до порушення конституційних прав громадянина.
Таким чином, наклавши арешт па кошти ОСОБА_1 , розміщені в АТ КБ «ПриватБанк» за вказаним рахунком, державний виконавець позбавив його джерел для існування та порушив його право на соціальний захист.
Так, накладення арешту на рахунок боржника (фізичної особи) у банку, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне отримання таким боржником у встановленому законом розмірі заробітної плати, що призводить до порушення його конституційних прав громадянина, зокрема, на одержання винагороди за працю.
Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у чинній редакції) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених па боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви-стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом Г~ розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно- промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
До підстав зняття арешту з коштів боржника належать: закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягненая виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ч.І ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною 2 ст. ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
З огляду на те, що державним виконавцем Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції повернуті виконавчі листи стягувачам у виконавчих провадженнях №63916087, №66715533, однак при цьому арешт з коштів боржника ОСОБА_1 не знято, у зв`язку з чим, боржник звернувся із заявою про зняття арешту з коштів. Проте, і в цьому разі у знятті арешту з коштів відповідачем відмовлено.
Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з твердженнями представника позивача щодо наявної неправомірної бездіяльності Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що полягає у не знятті арешту з коштів боржника, накладених постановами про арешт коштів боржника від 24.12.2020 у ВП №63916087, від 10.09.2021 у ВП №66715533, винесені державним виконавцем Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції.
За таких обставин, суд визнає бездіяльність державного виконавця незаконною та задовольняє позов.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних доводів правомірності оскарженої бездіяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому, відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Представником позивача у позові зазначено, що відповідно до ч. 7 згаданої ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З урахуванням зазначеного, представник позивача повідомляє, що докази розміру та реальності понесених витрат на правничу допомогу адвоката будуть надані суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у справі.
Разом з цим, враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача по справі підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати неправомірною бездіяльність Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що полягає у не знятті арештів з коштів боржника, накладених постановами про арешт коштів боржника від 24.12.2020 у ВП №63916087, від 10.09.2021 у ВП №66715533 відносно ОСОБА_1
Зобов`язати Роменський відділ державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції зняти арешти з коштів боржника, накладені постановами про арешт коштів боржника від 24.12.2020 у ВП №63916087, від 10.09.2021 у ВП №66715533, що містяться на відкритому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», на яку здійснюються зарплатні виплати, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець