Справа № 380/14652/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/14652/23 пров. № А/857/14957/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя: Гавдик З.В., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 28.06.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням суми індексації грошового забезпечення.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернуто.

Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскільки спір щодо невиплати одноразової грошової допомоги є спором щодо стягнення заробітної плати, а тому позивач має право на звільнення від сплати судового збору, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що така підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 позовну заяву залишено без руху, оскільки позовні вимоги, в контексті буквального тлумачення імперативних приписів пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не можуть вважатися такими, що безумовно стосуються справ про стягнення заробітної плати.

Позивачу, встановлено десятиденний строк для подання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 2147,20 грн.

На виконання вимог ухвали від 03.07.2023, надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову. У вказаній заяві позивач зазначає, що спір щодо невиплати одноразової грошової допомоги є спором щодо стягнення заробітної плати, отже на вказані позовні вимоги поширюється пільга передбачена п. 1. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року у задоволенні заяви про усунення недоліків адміністративного позову відмовлено. Процесуальний строк встановлений ухвалою судді про залишення позовної заяви без руху від 03.07.2023, якою позивачу встановлено строк усунення недоліків позовної заяви, продовжено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року позовну заяву повернуто, оскільки позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 169 КАС України).

Позовна заява повертається позивачеві, якщо, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).

Частиною 1 статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 2684 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ст. 5 Закону № 3674-VI встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Так, зокрема, п. 1. ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013), поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Надаючи правову оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані поняття є рівнозначними.

Так, під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, до «усіх виплат», право на отримання яких має працівник відповідно до умов трудового договору та державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (посадовий оклад, оклад за військовим званням, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати), також належить і виплата надбавки та премії, які, відповідно, є складовою заробітної плати.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства, з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що перебування особи на публічній (військовій) службі, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними.

Враховуючи вищенаведені висновки, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач при зверненні з позовом про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити перерахунок, виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, звільнений від сплати судового збору, на підставі п. 1. ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правових норм, у подібних спірних правовідносинах, викладно у постанові Верховного Суду від 08 червня 2023 року у справі № 240/15540/20.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, відсутні правові підстави для стягнення судового збору з позивача за подання позовної заяви, а висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем позовні вимоги не можуть вважатися такими, що безумовно стосуються стягнення заробітної плати є помилковим.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 380/14652/23 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
В. В. Ніколін