Справа № 320/8504/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №320/8504/23

адміністративне провадження № К/990/32365/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року

у справі № 320/8504/23 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідальних осіб Кабінету Міністрів України, що виявилися у відмові розглянути та надати відповідь на звернення громадянці України ОСОБА_1 від 16.01.2023;

- зобов`язати відповідача розглянути та надати відповідь на звернення у встановленому законом порядку з дня набрання чинності рішенням суду позивачці;

- стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду еквівалентну 10 прожиткових мінімумів в Україні станом на 2023 рік особи, що втратила працездатність.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позовну залишено без руху та запропоновано позивачу подати до суду оригінал документа про сплату 2147, 20 грн. судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру або доказів на підтвердження наявності за позивачкою відповідних пільг, які звільняють її від сплати збору відповідно до Закону.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди повернуто позивачці без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судове рішення про повернення позовної заяви, позивач не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання скаржника щодо доступу до правосуддя та у зв`язку із цим необхідності розгляду касаційної скарги та скасування оскаржуваних ухвали та постанови, не може вважатися належними та обгрунтованими підставами для відкриття касаційного провадження у справі.

Слід зазначити, що статтями 8, 55 Конституції України регламентовано кожній особі право на захист її прав та законних інтересів, також гарантовано право на судовий захист, вказані норми - принципи вказують на гарантоване державою право особи, яке вона може реалізувати, якщо порушені її права та охоронювані законом інтереси.

У свою чергу, відповідно до статті 129 Конституції України та статті 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У той же час, питання щодо справляння судового збору в Україні регламентовано спеціальними нормами права, зокрема нормами КАС України та Законом України "Про судовий збір".

За приписами частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так обов`язок щодо сплати судового збору не можна розцінювати як перепону для судового захисту або як надання переваги одному учаснику судового процесу перед іншим, оскільки обов`язок сплати судового збору встановлений Законом для будь-якої особи, що звертається до суду та не має пільг зі сплати судового збору, або не звільнена від його сплати в силу Закону.

При цьому, скаржником до касаційної скарги не додано доказів щодо здійснення дій, які б сприяли сплаті судового збору, та намагання скаржника усунути недоліки позовної заяви, чи надання доказів, які б підтверджували наявність звільнення такої особи від сплати судового збору.

Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій з посиланнями на нормативно-правові акти України.

Суд наголошує, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на оскарження позивачем ухвали про повернення позовної заяви та у силу положень статті 333 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись частиною третьою статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 320/8504/23 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. А. Губська