Справа № 400/1248/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/1248/23

Головуючий в І інстанції: Біоносенко В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 23.03.2023 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Турецької І.О.

судді Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач-2) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області п/с № 32 про відмову в задоволенні заяви від 20.01.2023 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 року, що дорівнює 2684 гривень;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату з 01.01.2023 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївської області від 16.01.2023 року № 7/1-35/23, із врахуванням раніше виплачених сум довічного грошового утримання та встановленого з 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 2684 гривень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представниками відповідачів подані відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомлено, що станом на січень 2023 року (спірний період) розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 77689,92 грн., який розраховано за стаж роботи на посаді судді 30 років 00 місяців 17 днів у розмірі 70% від суддівської винагороди, яка зазначена в довідці від 10.03.2021 року № 7/1-470/21.

В свою чергу, згідно довідки ТУДСА України в Миколаївській області від 10.03.2021 року № 7/1-470/21 про суддівському винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка надана ГУПФУ в Миколаївській області на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів, суддівська винагорода, яка враховується для призначення/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 110985,60 грн., в тому числі, посадовий оклад 69366 грн.

Сторонами у справі не заперечується, що суддівська винагорода у наведеній довідці, яка врахована для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача у справі, розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн. згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 року № 1082-ІХ, зокрема, посадовий оклад визначено у розмірі 69366 грн. = 30 х 2102 грн. (прожитковий мінімум для визначення посадового окладу судді згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 року № 1082-ІХ) х 1,1 (регіональний коефіцієнт)).

Згідно заяви судді у відставці ОСОБА_1 , Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області надало позивачу довідку від 16.01.2023 року № 7/1-35-23 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій зазначається суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2023 року складає 2684 грн.

У відповідності до наданої довідки, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці, складає 141715,20 грн., в тому числі, посадовий оклад судді 88572 грн., доплата за вислугу років (60%) 53143,20 грн.

20.01.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки від 16.01.2023 року № 7/1-35-23.

За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 була передана для вирішення Головному управлінню ПФУ в Хмельницькій області.

25.01.2023 року Головне управління ПФУ в Хмельницькій області розглянуло заяву ОСОБА_1 , ухвалило рішення про відмову в перерахунку пенсії п/с № 32.

Зазначене рішення вмотивоване тим, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2020 року становив 2102 гривень. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня 2023 року також становив 2102 гривень. Таким чином, розмір складових суддівської винагороди судді після 18.02.2020 року не змінювалися, у зв`язку з чим, немає підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 .

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджету на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - працездатних осіб - 2684 гривень.

Одночасно з цим, статтею 7 цього Закону також передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня складає 2102 гривні.

Суд першої інстанції вказав на те, що в Законі України «Про Державний бюджет на 2023 рік» Верховна Рада чітко визначила, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Зазначена норма є прямою, чіткою, зрозумілою, такою, яка не містить плутанини чи будь-якої двозначності.

Оскільки, зазначена норма не визнана неконституційною, суд повинен її застосовувати та не може обирати самостійно з Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» будь-яку іншу цифру, більш сприятливу для позивача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що суд немає право перебирати у Законах України про Державний бюджет всі передбачені ним розміри прожиткового мінімуму та обирати якійсь з них для обрахунку суддівської винагороди.

Оскільки законодавець чітко визначився з розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні, то враховуючи відсильну норму ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд першої інстанції дійшов висновку, що саме цей розмір і необхідно застосовувати.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684 гривень до щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 немає, а Головне управління ПФУ у Хмельницькій області цілком обґрунтовано відмовило позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання позивача.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

За частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п. 1 ч. 3, ч.ч. 4, 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV (далі Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб - 2684 гривні.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомлено, що станом на січень 2023 року (спірний період) розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 77689,92 грн., який розраховано за стаж роботи на посаді судді 30 років 00 місяців 17 днів у розмірі 70% від суддівської винагороди, яка зазначена в довідці від 10.03.2021 року № 7/1-470/21.

В свою чергу, згідно довідки ТУДСА України в Миколаївській області від 10.03.2021 року № 7/1-470/21 про суддівському винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка надана ГУПФУ в Миколаївській області на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів, суддівська винагорода, яка враховується для призначення/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 110985,60 грн., в тому числі, посадовий оклад 69366 грн.

Сторонами у справі не заперечується, що суддівська винагорода у наведеній довідці, яка врахована для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача у справі, розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн. згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 року № 1082-ІХ, зокрема, посадовий оклад визначено у розмірі 69366 грн. = 30 х 2102 грн. (прожитковий мінімум для визначення посадового окладу судді згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 року № 1082-ІХ) х 1,1 (регіональний коефіцієнт)).

Згідно заяви судді у відставці ОСОБА_1 , Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області надало позивачу довідку від 16.01.2023 року № 7/1-35-23 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій зазначається суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2023 року складає 2684 грн.

У відповідності до наданої довідки, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці, складає 141715,20 грн., в тому числі, посадовий оклад судді 88572 грн., доплата за вислугу років (60%) 53143,20 грн.

Саме на підставі вказаної довідки позивач просив здійснити йому перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, про що ним подано відповідну заяву до ГУПФУ в Миколаївській області.

З наведеного вбачається, що позивач надав органу пенсійного фонду довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж у тій довідці, на підставі якої йому проведено нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим, ГУПФУ в Хмельницькій області відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведеної довідки про суддівську винагороду, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2020 року становив 2102 гривень та згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня 2023 року також становив 2102 гривень.

Таким чином, ГУПФУ в Хмельницькій області вказав на те, що розмір складових суддівської винагороди судді після 18.02.2020 року не змінювалися, у зв`язку з чим, немає підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 .

Аналогічні доводи наводяться і ГУПФУ в Миколаївській області.

Тобто, позиція відповідачів полягає у тому, що позивач не має права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведеної довідки про суддівську винагороду, оскільки у цій довідці визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року - 2684 грн., а Закон України «Про Державний бюджет на 2023 рік» містить положення про те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня 2023 року становить 2102 грн.

Суд першої інстанції погодився із зазначеними доводами відповідачів, оскільки зазначена норма є прямою, чіткою, зрозумілою, такою, яка не містить плутанини чи будь-якої двозначності, суд повинен її застосовувати та не може обирати самостійно з Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» будь-яку іншу цифру, більш сприятливу для позивача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що суд немає право перебирати у Законах України про Державний бюджет всі передбачені ним розміри прожиткового мінімуму та обирати якійсь з них для обрахунку суддівської винагороди.

Проте, наведені доводи відповідачів та висновки суду першої інстанції не відповідають Конституції України, Законам №№ 1402-VIII, 966-XIV та правовим позиціям Верховного Суду.

Так, колегія суддів підкреслює, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Колегія суддів наголошує, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

За наведеного правового регулювання, доводи відповідачів та висновки суду першої інстанції про те, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн., а тому, підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, в якій визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року - 2684 грн., є безпідставними та необґрунтованими.

Доходячи вказаних висновків відповідачами та судом першої інстанції не враховано, що Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Судом першої інстанції також помилково не враховано сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10.11.2021 року у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 року у справі № 400/4904/21, від 24.07.2023 року у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 року у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 року у справі № 240/3795/22, від 13.09.2023 року у справі № 240/44080/21, від 21.09.2023 року у справі № 380/25627/21).

Зокрема, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України Про Державний бюджет України складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Підсумовуючи викладене, доводи відповідачів та висновки суду першої інстанції про необхідність застосування положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», які визначають прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн., та відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, в якій визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року - 2684 грн., ґрунтуються на помилковому застосуванні наведених законодавчих норм та суперечать усталеній практиці Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що рішення пенсійного органу про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, в якій визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року - 2684 грн., є протиправним та підлягає скасуванню, а ГУПФУ в Миколаївській області підлягає зобов`язанню здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 року на підставі довідки ТУДСА в Миколаївській області від 16.01.2023 року № 7/1-35-23 про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Що стосується посилань ГУПФУ в Миколаївській області на відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУДСА в Миколаївській області від 16.01.2023 року № 7/1-35-23, оскільки вона не відповідає формі, встановленій Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів наголошує, що заява позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та додана до неї довідка про суддівську винагороду для такого перерахунку прийняті до розгляду пенсійним органом та ГУПФУ в Хмельницькій області, відмовляючи у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не посилалось на невідповідність наданої позивачем довідки вимогам Порядку № 3-1.

У даній справі оскаржується рішення ГУПФУ в Хмельницькій області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 32.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави, які визначені ГУПФУ в Хмельницькій області в оскаржуваному рішенні для відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно наданої довідки, є протиправними та посилань у цьому рішенні на невідповідність встановленій формі довідки для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не наведено, колегія суддів відхиляє доводи ГУПФУ в Миколаївській області щодо невідповідності довідки про суддівську винагороду вимогам Порядку № 3-1 та погоджується з доводами апелянта, що відповідач-1 підлягає зобов`язанню здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі цієї довідки.

Разом з цим, враховуючи, що відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ГУПФУ в Хмельницькій області не розглядалось питання щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача, тобто, у даній справі відсутній спір щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, колегія суддів погоджується з доводами ГУПФУ в Миколаївській області, що підстави для зобов`язання останнього здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі наданої ним довідки про суддівську винагороду у визначеному ним відсоткового розміру відсутні.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають усталеній практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах, згідно якої, встановивши відсутність на час звернення позивача до суду спору щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, суд не вдається до надання правової оцінки питанню, який відсотковий розмір має застосовуватись пенсійним органом при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

ВС неодноразово висловлював правову позицію про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про здійснення перерахунку, виходячи з певного відсоткового розміру від суддівської винагороди працюючого судді, з огляду на те, що це не було предметом та мотивом відмови, отже, не є предметом судової ревізії, оскільки виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі, та належним способом захисту прав позивача у такому випадку є саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданої ним довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зокрема, постанови Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 580/2323/20, від 11 жовтня 2021 року у справі № 160/10640/20, від 22 лютого 2022 року у справі № 520/11008/2020, від 12 травня 2022 року у справі № 420/7288/20, від 28 серпня 2023 року у справі № 420/4734/20.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, порушенні норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Також, враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено одну вимогу немайнового характеру та похідну вимогу до двох відповідачів, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684 грн. згідно пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, при цьому, по 1342 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області «Про відмову в перерахунку пенсії п/с № 32, заявник ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 16.01.2023 року № 7/1-35-23 про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1342 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1342 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.10.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: О.А. Шевчук