Справа № 461/5201/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/5201/23 пров. № А/857/14405/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Шевчук С. М.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

представника позивача Снігур Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2023 року (прийняте в м. Львові суддею Кротовою О. Б.; складене в повному обсязі 21 липня 2023 року) в адміністративній справі № 461/5201/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернув до Галицького районного суду м. Львова із вказаним позовом та просив:

- скасувати постанову Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради серії РАП № від 08.06.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити;

- стягнути кошти на відшкодування шкоди в розмірі 20 000 грн;

- стягнути понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що оскаржувана постанова є протиправною, позаяк автомобіль було припарковано з дотримання вимог Правил дорожнього руху - на краю тротуару, прохід для пішоходів з правої сторони автомобіля становив більше двох метрів; заміру вказаної відстані Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради не здійснив, позаяк докази про це відсутні. Відтак, притягнення його до відповідальності за порушення пп. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху є безпідставним, оскільки автомобіль був припаркований з дотриманням умов, передбачених пп. «в» вказаного пункту Правил дорожнього руху, а тому дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо накладення адміністративного стягнення є протиправними.

Ухвалою суду від 30.06.2023 було відмовлено у відкритті провадження в частині відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив через свого представника Чопик П. М., який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; за невідповідності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; за невідповідності висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; з неправильним застосуванням норм матеріального права та неправильним тлумаченням закону. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Галицького районного суду м. Львова від 13.04.2023 у справі № 461/1624/23, яке набрало законної сили 24.04.2023 і відповідачем не оскаржувалося. Зі змісту вказаного рішення видно, що відповідач не надав належних і допустимих доказів того, що транспортний засіб позивача був розміщений на тротуарі, де для руху пішоходів залишилося менше, ніж 2 метри, зі створенням перешкод дорожнього руху або загрози безпеці руху. Доводи в рішення суду від 13.04.2023 в справі № 461/1624/23 носять преюдиційний характер в розумінні ч. 4 ст. 78 КАС України. Відтак, Галицьким районним судом м. Львова при вирішенні справи № 461/5201/23 порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 КАС України) та принцип ne bis in in idem (ст. 61 Конституції України).

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні покликається на фотокопії з яких видно, що інспектор здійснив додатковий замір відстані; проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази замірів тротуару у м. Львові по вул. Костюшка, 14, оскільки такі дії відповідача відсутні на фотофіксації, що розміщені на офіційному веб-сайті відповідача. Відтак, рішення суду першої інстанції винесене на підставі неналежних, недопустимих, недостовірних доказів, що порушує принцип верховенства права та доступ до правосуддя.

Також висновки суду про те, що для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по тротуару, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухалися вздовж тротуару, є поверховими, зробленими передчасно та без належного дослідження всіх доказів, які б могли підтвердити їх.

Також безпідставними є доводи суду першої інстанції в тому, що краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. При цьому, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром. Як видно з наданих фотознімків з місця події автомобіль позивача було припарковано на краю тротуару, який примикає до проїзної частини. При цьому автомобіль було розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху; вказана узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 17 травня 2018 року в справі № 50/3679/17.

Доводи відповідача, що на тротуар можна виїжджати тільки двома колесами передньої або бічною частиною автомобіля, є суб`єктивним трактуванням відповідача норм ПДР України, а тому не можуть розцінюватись судом як беззаперечний аргумент правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без належного та допустимого заміру.

Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, що відповідно до приписів частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 08.06.2023 інспектор з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ніколайчук Г. О. виніс постанову серії РАП № , якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн за те, що останній, як водій транспортного засобу марки AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , 09.05.2023 о 11:38 год. здійснив стоянку за адресою м. Львів, вул. Костюшка, 14, чим порушив вимоги підпункту «в» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуару, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Порушення ПДР зафіксоване інспектором з паркування на прилад фіксації Logic Instrument Fieldbook K 80V2 86QАC4670NXA22D0956.

Із фотознімків з цього пристрою суд видно, що автомобіль марки AUDI А6, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку 09.05.2023 о 11:38 год. за адресою: м. Львів, вул. Костюшка, 14, GPS координати: 49.8405779. 24.0237405.

Також, на веб-сайті, посилання на який є в оскаржуваній постанові, через ідентифікатори доступу до фото/відеоматеріалів правопорушення: https://inspector.lviv.ua, ідентифікатор для доступу до інформації на веб сайті номер постанови: є тринадцять фотознімків, виконаних з різних ракурсів. Вказані фото правопорушення в роздрукованому вигляді долучені до відзиву на позовну заяву. З фотокопій видно, що інспектор здійснив додатковий замір відстані.

Із трекінгу поштового відправлення видно, що конверт з постановою про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 отримав 21.06.2023.

Вважаючи зазначену постанову неправомірною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивачем не дотримано умов здійснення стоянки автомобіля на тротуарі, оскільки матеріалами фотофіксації підтверджується здійснення ним стоянки безпосередньо на тротуарі, який відмежований від дороги стовпчиками, а не на краю тротуару, окрім того автомобіль розташований на тротуарі, являє собою перешкоду для руху пішоходів, а відтак посилання позивача щодо дотримання останнім підпункту «в» пункту 15.10 ПДР України є необґрунтованим.

Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджений належними доказами, а спірна постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП, тобто відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 291 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури здійснює свою діяльність відповідно до Положення, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 04.02.2021 № 32, згідно з яким інспектори з паркування здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 КУпАП.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені статтями 279-1 279-4 КУпАП.

Відповідно до статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до цього Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ПДР України).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (статті 41, 53 цього Закону).

Також частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасників дорожнього руху зобов`язано знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з підпунктом «б» пункту 15.10 ПДР України стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

А підпунктом «в» пункту 15.10 ПДР України передбачено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Вказані випадки стосуються заборони стоянки транспортних засобів на тротуарі, за такими винятками: наявність місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, та розташування легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відмінність між цими допустимими винятками полягає в розташуванні транспортного засобу: у першому винятку на тротуарі за наявності відповідних дорожніх знаків, в другому винятку - на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром.

Проте, як видно з матеріалів фотофіксації, в межах ділянки, де розташований автомобіль ОСОБА_1 , встановлено обмежувальні стовпці, які перешкоджають заїзду автомобілів на тротуар, відтак транспортний засіб марки AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований на тротуарі таким чином, що він розміщений не на краю тротуару.

У зв`язку із зазначеним необхідність проведення замірів розташування транспортного засобу у відповідача не виникала.

Тобто позивач припаркував транспортний засіб марки AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , на відрізку тротуару, який відмежований від дороги стовпчиками, що дає підстави для висновку, що для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по тротуару, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухалися вздовж тротуару.

Також із дорожніх знаків, які видно на долучених до справи фотознімках, в цьому місці стоянка дозволена зліва від обмежувальних стовпців на проїзній частині вздовж тротуару (знак 5.43, який є інформаційно-вказівним, з табличкою 7.6.1).

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 8.4 ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

За таких обставин, доводи позивача про дотримання ним вимог підпункту «в» пункту 15.10 ПДР України є необґрунтованими та безпідставними, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення правил стоянки.

Крім цього, у контексті обставин цієї справи треба зауважити, що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.

Пішохід теж є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.05.2019 у справі № 464/1703/17.

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що вчинення позивачем порушень ПДР України підтверджено належними і допустимими доказами, а доводи, на які покликається позивач, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції в тому, що оскаржувана постанова

винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам статей 283 - 284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті, тому підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті

Також колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на преюдиційнійсть висновків, викладених в рішенні Галицького районного суду м. Львова від 13.04.2023 у справі № 461/1624/23, позаяк вказані справи жодним чином не пов`язані між собою.

З приводу покликання апелянта на відсутність замірів, колегія суддів зазначила вище, що відсутні підстави для проведення таких замірів.

Інші доводи апелянта загалом спростовані зазначеними вище висновками суду апеляційної інстанції, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, а відтак не потребують додаткового аналізу.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2023 року в адміністративній справі № 461/5201/23 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
С. М. Шевчук
Постанова складена у повному обсязі 16 жовтня 2023 року.