Справа № 560/2807/20
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2807/20
РІШЕННЯ

іменем України

18 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Прокуратури Хмельницької області, в якому просить:

- стягнути з прокуратури Хмельницької області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку в сумі 24347,18 грн (двадцять чотири тисячі триста сорок сім гривень, 18 коп.);

- стягнути з прокуратури Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки при звільненні по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звільнений на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII). При цьому має право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку згідно з вимогами статті 44 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Проте відповідач протиправно не провів з ним повного розрахунку при звільненні, а саме не виплачено вказану вихідну допомогу. При цьому, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, та виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №560/2807/19, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області про стягнення коштів - відмовлено.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 замінено відповідача - Прокуратуру Хмельницької області на Хмельницьку обласну прокуратуру.

Постановою Верховного Суду від 15.06.2023 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №560/2807/20 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 прийнято до провадження судді Фелонюк Д.Л. адміністративну справу №560/2807/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано в Хмельницької обласної прокуратури докази.

До суду надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначає, що у разі звільнення на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону №1697-VII не передбачена виплата вихідної допомоги. При цьому невиплата вихідної допомоги позивачу при звільненні сталася не з вини відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає наступне.

Наказом прокурора Хмельницької області від 28.04.2020 №320к позивача звільнено з посади прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону №1697-VII з 30.04.2020. Цим же наказом зобов`язано відділ фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.

Згідно з розрахунковим листком за квітень 2020 року прокуратурою Хмельницької області при звільненні 30.04.2020 позивачу нараховано компенсацію за невикористані 102 календарні дні відпустки.

Відповідно до розрахункового листка за травень 2020 року станом на 06.05.2020 позивачу нараховано лікарняні за 5 днів та лікарняні за 5 днів після звільнення.

За змістом довідки про заробітну плату від 27.05.2020 за вих. № 18-84 вн-19, виданої прокуратурою Хмельницької області, в ній не вказано інформації про виплату вихідної допомоги позивачу при звільненні.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Чинним національним законодавством закріплені правові гарантії дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Законом №1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності. Статтею 4 Закону №1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону №1697-VII визначені загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Натомість, Законом №1697-VII не врегульоване питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, є стаття 44 КЗпП України.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.05.2002 №8-рп/2002 зазначав, що Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулювання Конституцією України та спеціальними законами України спеціального статусу посадових осіб не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.02.2015 у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 у справі №803/31/16, від 30.07.2019 у справі №804/406/16, від 08.08.2019 у справі №813/150/16.

Згідно з статтею 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку (...).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" були внесені зміни також і до КЗпП України, а саме: статтю 32 доповнено частиною 5 такого змісту: "Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус"; статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту: "Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус"; частину дев`яту статті 252 після слів "дисциплінарної відповідальності та звільнення" доповнено словами і цифрами "а також положення частин другої і третьої статті 49-4 цього Кодексу".

Отже, частиною 5 статті 51 Закону №1697-VII та частиною 4 статті 40 КЗпП України встановлено перелік випадків, коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у цей перелік не включене питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а тому, не обмежується можливість застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Зазначені правові висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №560/3971/19, від 15.04.2021 у справі № 440/3166/20 щодо аналогічних правовідносин.

Зважаючи на це, позивач має право на отримання вихідної допомоги при звільненні.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги у зв`язку з звільненням є протиправною.

Щодо визначення розміру вихідної допомоги, суд зазначає та враховує наступне.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У довідці Прокуратури Хмельницької області від 27.05.2020 за вих. № 18-84 вн-19 (ідентичні дані містяться в довідці Хмельницької обласної прокуратури від 14.07.2023 №21-61вн-23) містяться відомості про середню заробітну плату, розраховану відповідно до вимог пункту 8 Порядку №100, та яка на момент звільнення становила 23767,50 грн (без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов`язкові платежі).

Враховуючи викладене, позивач протиправно визначив суму вихідної допомоги 24347,18 грн шляхом зазначення суми нарахованої заробітної плати за лютий 2020 року (10726,38 грн) та за березень 2020 року (13620,80 грн) без врахування середнього місячного заробітку, розрахованого відповідно до Порядку №100, а також без врахування обов`язкових платежів до бюджету.

Як наслідок, слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу при звільненні в розмірі 23767,50 грн.

Також, суд враховує, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму вихідної допомоги, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного.

З врахуванням норм частини 1 статті 116 КЗпП України та частини 1 статті 117 КЗпП України, у зв`язку з зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу при звільненні, відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу компенсацію, визначену статтею 117 КЗпП України, одночасно з виплатою вихідної допомоги.

Спір щодо не нарахування та не виплати Хмельницькою обласною прокуратурою середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні на момент ухвалення рішення у цій справі відсутній, оскільки виплати вихідної допомоги ще не проведено.

Законодавство не пов`язує виплату середнього заробітку з днем ухвалення судового рішення. Натомість, статтею 117 КЗпП України визначено, що середній заробіток виплачується за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім іншого, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки при звільненні по день ухвалення судового рішення, задоволенню не належать.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Хмельницької обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв`язку з звільненням.

Зобов`язати Хмельницьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі 23767 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят сім) грн 50 коп. з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька обласна прокуратура (провулок Військоматський 3, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29005 , код ЄДРПОУ - 02911102)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк