Справа № 120/12240/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 р. Справа № 120/12240/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування,

УСТАНОВИВ:

08.08.2023 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Вінницькій області) про визнання протиправною та скасування вимоги за № Ф-3114-0232 від 08.05.2023 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12 606,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.05.2023 позивачка отримала оскаржувану вимогу, якою її зобов`язано сплатити заборгованість з єдиного внеску в сумі 12 606,24 грн. Позивачка з такою вимогою не погоджується та вважає, що відповідач протиправно здійснив нарахування єдиного внеску за період після 01.03.2022, попри те, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після цього не зобов`язані нараховувати, обчислювати та сплачувати за себе єдиний внесок.

Ухвалою суду від 14.08.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач звертає увагу на те, що оскаржувана вимога включає борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску за 2020-2021 роки та за січень-лютий 2022 року, тобто не стосується нарахувань після 01.03.2022, як помилково вважає позивачка. При цьому сума заборгованості за вказаний період становить 12 606,24 грн та виникла внаслідок несплати у повному обсязі самостійно задекларованих сум зобов`язання згідно з обраною системою оподаткування. Така заборгованість підтверджується документально та рахувалась за позивачкою станом на дату оформлення вимоги. Водночас наявність заборгованості з єдиного внеску за обліковими даними з інформаційної системи фіскального органу є окремою правовою підставою для направлення платникові вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог і заперечень, суд при вирішенні спору керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі ПК України) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також нормами спеціального закону, яким є Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закону № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 10 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно зі статтею 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною восьмою статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Водночас в силу вимог ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом, вважається недоїмкою.

Частинами 2-4 статті 25 Закону № 2464-VI встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

При цьому, як визначено частиною 16 статті 25 Закону № 2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується .

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем, про що 30.12.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 002007023.

Крім того, позивачка перебуває на спрощеній системі оподаткування (є платником єдиного податку I групи).

Відповідно до даних IKC "Податковий блок" в картці особового рахунку ФОП ОСОБА_1 (PHOKПП НОМЕР_1 ), по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код платежу 71040000) станом на 01.05.2023 рахується борг в сумі 12606,24 грн.

При цьому, як видно з наданих відповідачем документів, вказана заборгованість виникла внаслідок несплати позивачкою самостійно задекларованих сум зобов`язання.

Зокрема, за 2020 рік позивачці нараховано борг в сумі 8556,24 грн, що підтверджується карткою особового рахунку, звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою № Д5 (річна) за 2020 рік (поданий 02.02.2021), таблиця 1. Нарахування єдиного внеску від 02.02.2021.

Водночас згідно з даними картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2021 рік позивачкою здійснювалась часткова сплата єдиного внеску, а саме: 19.08.2021 в сумі 3960 грн; 05.11.2021 в сумі 1350 грн; 17.12.2021 в сумі 1350 грн.

Отже, сума боргу з єдиного внеску на 01.01.2022 становила 1896,24 грн.

Крім того, за 2021 рік ОСОБА_1 нараховано борг в сумі 9350 грн відповідно до відомостей про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 02.02.2022.

Відтак станом на 01.01.2023 загальна сума заборгованості позивачки з єдиного внеску становила 11246,24 грн (1896,24+9350).

За 2022 рік позивачці нараховано борг з єдиного внеску в сумі 2860,00 грн за січень-лютий 2022 року відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 31.01.2023.

При цьому за даними картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2023 рік, 17.01.2023 позивачка здійснила сплату єдиного внеску в сумі 1500 грн.

Таким чином, станом на 13.03.2023 сума заборгованості відповідачки з єдиного внеску становила 12606,24 грн та утворилася як різниця між нарахуваннями за 2020-2021 роки та січень-лютий 2022 року в загальній сумі 20 776,24 грн та фактичною сплатою єдиного внеску за цей період в сумі 8160 грн (у 2021 році 6660 грн та у 2023 році 1500 грн).

Відповідно до зазначеної заборгованості ГУ ДПС у Вінницькій області правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-3114-0232 від 08.05.2023 на підставі облікових даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС.

Щодо доводів позивачки про порушення відповідачем вимог п. 9-19 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI, то такі під час розгляду справи не підтвердилися.

Так, нормами зазначено пункту установлено, що тимчасово, з 1 березня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після припинення або скасування воєнного стану, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, мають право не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовується.

При цьому такими особами розрахунок єдиного внеску у складі податкової декларації не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього пункту єдиний внесок не нараховувався, не обчислювався та не сплачувався.

Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи, до суми недоїмки (боргу) позивачки з єдиного внеску за вимогою № Ф-3114- 0232 від 08.05.2023 не були включені нарахування зі сплати єдиного внеску за період після 01.03.2022.

Відтак твердження позивачки щодо порушення податковим органом приписів пункту 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI є помилковими і спростовуються наданими відповідачем доказами.

За змістом статей 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивачка немає права на відшкодування будь-яких понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повне рішення суду складено 17.10.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович