Справа № 280/4498/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 жовтня 2023 року Справа № 280/4498/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, 69002, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 75 оф.226) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році у розмірі 23 206,07 грн.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Господарським кодексом України та зазначає, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювала у відповідача, за звітний період склала 9 осіб, у зв`язку з чим середньооблікова кількість осіб з інвалідністю повинна складати 1 особу. Позивач вказує, що середньооблікова кількість осіб з інвалідністю у роботодавця за звітний період склала 0 осіб, що менше ніж встановлено законодавством, у зв`язку з чим до відповідача правомірно застосовано штрафні санкції. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 28 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статті 161 КАС України.

07 липня 2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву у якому остання заперечує проти задоволення позову та зазначає про те, що Запорізьким обласним відділенням фонду соціального захисту осіб з інвалідністю робиться хибний висновок про відсутність у ФОП ОСОБА_1 працевлаштованих осіб з інвалідністю за 2022 рік, як результат безпідставно нараховано суми адміністративно-господарських санкцій за, нібито, невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 22 058,82 грн. З огляду на вказане у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю ФОП ОСОБА_1 за 2022 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік, осіб склала 9; середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб 0; норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення), одиниць 1.

У зв`язку з невиконанням, на думку позивача, відповідачем нормативу щодо кількості штатних працівників осіб з інвалідністю, позивачем здійснено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік, яким до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі 22058,82 грн. та нараховано пеню в розмірі 1147,25 грн.

Відповідачем у добровільному порядку не було здійснено сплату адміністративно-господарських санкції та пені, що зумовило звернення з даним позовом до суду.

Так, Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII (далі Закон №875) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону №875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до частини 1 статті 19 Закону №875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 2 статті 19 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно приписів частини 1 статті 20 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно частини 1 статті 217 ГК України господарськими санкціями визначаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Відповідно до частини 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для пропущення господарського правопорушення. Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Судом встановлено, що підставою для застосування до відповідача адміністративно господарських санкцій стало те, що кількість працюючих у відповідача інвалідів протягом 2022 року становила 0 осіб замість 1-ї.

В той же час, разом із відзивом на позовну заяву до суду надано пакет документів згідно якого 22 грудня 2021 року ФОП ОСОБА_1 на підставі розпорядження за №22/12/2к-тр працевлаштовано ОСОБА_2 , за основним місцем роботи - розподілювачем робіт, на умовах, визначених у трудовому договорі № 22/12/1 від 22 грудня 2021 року. Підставою для призначення стали: Заява ОСОБА_2 від 22 грудня 2021 року, штатний розпис, трудовий договір № 22/12/1 від 22 грудня 2021 року.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новодимівка, Оріхівського району, Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_2 . Запорізької області - є інвалідом третьої групи (загальні захворювання), що підтверджено Довідкою до Акту огляду МСЕК за № 494842 від 19 серпня 2013 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

У зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України, ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом на відпустку, як особою з інвалідністю, і у період з:

-24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з карантинними обмеженнями, на підставі власної заяви та Наказу № 24/02/1к-тр від 24 лютого 2022 року;

-01 квітня 2022 року по 24 лютого 2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з введенням воєнного стану, на підставі власної заяви та Наказу № 31/03/1к-тр від 31 березня 2022 року;

-25 квітня 2022 року по 24 травня 2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з введенням воєнного стану, на підставі власної заяви та Наказу № 24/04/1к-тр від 24 квітня 2022 року;

-25 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з введенням воєнного стану, на підставі власної заяви та Наказу № 24/05/1к-тр від 24 травня 2022 року;

-23 серпня 2022 року по 20 листопада 2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з введенням воєнного стану, на підставі власної заяви та Наказу № 22/08/1к-тр від 22 серпня 2022 року;

-21 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з введенням воєнного стану, на підставі власної заяви та Наказу № 20/11/1к-тр від 20 листопада 2022 року.

30 листопада 2022 року, на підставі Розпорядження № 30/11/1-к/тр та заяви ОСОБА_2 , прийнято рішення про звільнення останнього за власним бажанням, відповідно до статті 38 КЗпП України з виплатою грошової компенсації за невикористані ним 25 днів щорічної відпустки за період роботи з 23 грудня 2021 року по 30 листопада 2022 року.

Отже, у 2022 році середньооблікова кількість осіб з інвалідністю у відповідача складала 1 особу.

У відповідності до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням викладеного відсутні підстави для стягнення на користь позивача сплаченої суми судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов