Справа № 420/2027/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2027/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ № 401 від 31.05.2022 "Про застосування дисциплінарного стягнення" у частині, що стосується застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Херсонській області «Про особовий склад» від 22.06.2022 № 518 o/c;

поновити позивача на посаді помічника чергового відділення поліції №1 Херсонського РУП Головного управління Національної поліції в Херсонській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в Національній поліції України на посаді помічника чергового відділення поліції № 1 Херсонського РУП Головного управління Національної поліції в Херсонській області, але 22 червня 2022 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Позивач вважає, що його було звільнено незаконно, оскільки з моменту окупації території Херсонської області військами російської федерації 24.02.2022 року він не отримував жодного наказу, ані усного, ані письмового від керівників будь-якого рівня про необхідність евакуації. Інформація про передислокацію особового складу ГУ НП в Херсонській області на територію Миколаївської області, план евакуації до нього також жодним чином не доводився.

Крім того, позивач звертає увагу, що керівництвом ГУНП з першого дня окупації Херсонської області не вжито жодних заходів щодо евакуації підпорядкованого особового складу та членів їх сімей, «зелені коридори» для евакуації також не організовувалися.

Поряд з цим, позивач наголошував, що ним неодноразово вчинялися спроби виїзду на підконтрольну Україні територію, проте у зв`язку з постійними бойовими діями на всіх напрямках Херсонської області зробити це не вдалося, самостійно покинути окуповану територію позивач не зміг з об`єктивних підстав.

За правовою позицією сторони позивача, ОСОБА_1 після вторгнення на територію України військ РФ і до моменту окупації смт. Білозірка разом з іншими колегами та за командою керівництва забезпечували публічну безпеку і порядок, зокрема боролися з мародерством.

Ухвалою суду від 07.02.2023 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду позивачем подано клопотання про поновлення позивачу строк на звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за

правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано у Головного управління Національної поліції в Херсонській області належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування (зокрема, але не виключно, матеріалів, що стали підставою для його призначення, усіх розпоряджень, наказів, тощо), рішень прийнятих за результатом здійснення службового розслідування.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року клопотання відповідача про продовження процесуального строку на подання відзиву задоволено та прийнято відзив на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

Від Головного управління Національної поліції в Херсонської області засобами електронного зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позовну заяву представник відповідача вважає безпідставною, незаконною та такою, що задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Представник відповідача вказувала, що твердження позивача про недоведеність йому наказу про евакуацію (передислокацію) ГУНП в Херсонській області спростовуються долученими до відзиву доказами, а саме поясненнями т.в.о. начальника відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП майора поліції Пастуха І.М, скриншотами з групи «Інформування керівництва ГУНП», з яких вбачається, що саме ОСОБА_2 начальником УОАЗОР ГУНП в Херсонській області було опубліковано відданий начальником ГУНП в Херсонській області полковником поліції ОСОБА_3 наказ, а саме: «Все 100% эвакуация л/с!! В сторону Николаева», поясненнями наданими його підлеглим заступником начальника УОАЗОР ГУНП в Херсонській області Дегтерьовим К.Є, який пояснив, що 25.02.2022 наказ начальника ГУНП в Херсонській області про евакуацію в групі «Інформування керівництва ГУНП» був опублікований саме ОСОБА_3 , 25.02.2022 у першій половині дня знаходився в ГУНП в Херсонській області в службовому кабінеті заступника начальника ОСОБА_4 , де також перебував начальник ГУНП Король І.В., інші керівники ГУНП та інші керівники підрозділів ГУНП. Близько 13-00, начальник ГУНП Король І.В оголосив наказ про проведення евакуації особового складу, який ще залишився у м. Херсоні. Вказана команда начальника ГУНП була викладена в групі інформування керівників ГУНП» для доведення до усіх підлеглих працівників їх керівниками. Об 14-10 начальником УОАЗОР ОСОБА_5 команда про евакуацію продубльована в групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Про публікацію наказу начальником ГУНП про евакуацію в групі «Інформування керівників ГУНП» у месенджері «Telegram» 24.02.2022 саме ОСОБА_3 підтверджують в інформаційних довідках заступники начальника ГУНП в Херсонській області полковник поліції ОСОБА_6 та полковник поліції ОСОБА_4 .

Відповідач зазначає, що за інформацією наданою АВ ЦЗ ГУНП в Херсонській області, за УОАЗОР ГУНП в Херсонській області був закріплений службовий транспорт. Доведення необхідності евакуюватися та наявність можливості виїзду на підконтрольні Україні територію спростовується доданими до відзиву доказами. За інформацією УКЗ ГУНП протягом 22 днів (з 18.04.-31.05.2022) у той період, який зазначено позивачем у позові про спроби наміру виїхати, на підконтрольну територію прибуло 744 атестованих працівників ГУНП в Херсонській області. За інформацією Херсонської обласної військової адміністрації, станом на 30.05.2022 року, за даними операторів мобільного зв`язку тимчасово окуповану територію Херсонської області покинуло 178 224 особи жителів Херсонської області. Крім того, можливість виїхати з тимчасово окупованих громад Херсонської області підтверджується публікаціями в засобах масової інформації «Українській правді» від 24.05.2022 в статті Херсонську область залишило 50 % населення та «Типичний Херсон» від 12.05.2022 в якій стверджується про те, що з тимчасово окупованої Херсонщини виїхав кожний п`ятий мешканець. Вищевикладене дає підстави стверджувати, що всі мешканці Херсонської області та працівники поліції, які мали та мають намір та бажання вийти на підконтрольну Україні територію покинули та продовжують виїжджати з тимчасово окупованої територіальної громади Херсонської області.

15 березня 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначалося, що наказ начальника ГУНП від 24.02.2022 № 87 «Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район» позивачу не віддавався, доказів його доведення до відома позивача не надано. При цьому, позивач стверджував, що працівники поліції продовжували нести службу в м. Херсоні та Херсонській області, що підтверджується наданими скріншотами з facebook.

21 березня 2023 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив у якому вказувалося, що твердження позивача про недоведеність йому наказу про евакуацію спростовуються повністю наданими суду доказами та вказане питання також досліджувалося при проведенні службового розслідування.

Стосовно публікацій в facebook про продовження поліцією Херсонщини нести службу, то представник відповідача зазначала, що зазначені публікації не доводять факту необізнаності позивача з наказом ГУНП від 24.02.2022 року № 87 про евакуацію (передислокацію) підрозділів ГУНП.

Також представник відповідача додатково наголошувала, що у жовтні 2021 року УОАЗОР ГУНП в Херсонській області розроблено детальний план евакуації ГУНП в Херсонській області, яким передбачено основні етапи та послідовність проведення низки заходів для забезпечення готовності ГУНП до робіт в умовах особливого періоду. В період з 03-05 листопада 2021 року з особовим складом проводились практичні тренування.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 22.06.2022 року проходив службу на посаді помічника чергового відділення поліції № 1 Херсонського районного управління поліції, звання старший сержант поліції.

10.05.2022 року начальнику ГУНП в Херсонській області Королю І.В від заступника начальника ГУНП полковника поліції Баклана О.А. надійшла доповідна записка про те, що деякі поліцейські ГУНП не виконали вимоги наказу ГУНП в Херсонській області від 24.02.2022 № 87 "Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район", не покинули територіальні громади Херсонської області, які перебувають у тимчасовій окупації РФ, для здійснення відповідно до своєї посади повноважень, безпосередньо пов`язаних з реалізацією завдань та виконанням функцій покладених на поліцію, на підконтрольній Україні території та станом на 07.05.2022 відсутні без поважних причин на службі.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 10.05.2022 № 184 за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУНП в Херсонській області, що виразилось у невиконанні наказу начальника ГУНП щодо евакуації (передислокації) підпорядкованих підрозділів у визначений безпечний район, а також відсутності працівників поліції без поважних причин на службі, призначене службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що заступником начальника УКЗ ГУНП підполковником поліції ОСОБА_7 , у присутності в якості свідків заступника начальника відділу УКЗ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_8 та начальника відділу УКЗ ГУНП підполковника поліції Бабич Т.В., 07.05.2022 ,10.05.2022, складено акти про відсутність на службі (робочому місці) в місцях дислокації ГУНП працівників поліції, зокрема ОСОБА_1 (акти №621/2/02-2022 від 07.05.2022 та №660/2/02-2022 від 10.05.2022).

Також актом № 1036/2022 від 31.05.2022 року у складі начальника управління головної інспекції ГУНП в Херсонській області підполковником поліції ОСОБА_9 , заступником начальника ГУНП начальника СУ полковника поліції Вербицького М., заступника начальника ГУНП полковника поліції ОСОБА_10 , начальника ВСР УГІ ГУНП підполковника поліції Шанька Олександра зафіксовано відсутність на службі ОСОБА_1 станом на 31 травня 2022 року.

Вважаючи оскаржувані накази протиправними та такими, що прийняті з порушенням положень діючого законодавства, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі Статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

До основних завдань, які покладені на поліцію віднесено: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 Закону №580-VIII ).

Згідно з п.1, 2 та 6 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст.64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки". Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

При цьому, відповідно до ч.1 та 2 ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до вимог ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 1, 4, 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного Статуту передбачено, зокрема, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

- вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Серед іншого в Розділі II Правил встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Дотримання вищезазначених вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того, перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Аналіз наведених положень є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Згідно з вимогами ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поняття "службова дисципліна" включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Положення ст.ст.8, 18 Закону України "Про Національну поліцію" та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до вимог ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан (в подальшому воєнний стан було неодноразово продовжено).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №580-VIII під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Статтею 24 Закону України "Про Національну поліцію"визначені додаткові повноваження поліції, а саме у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

З аналізу наведеного вбачається, що законодавством прямо передбачено обов`язок працівників поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України, її територіальної цілісності та під час дії правового режиму воєнного стану брати участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану та в цілому виконувати обов`язки щодо охорони прав і свобод людини, честі держави, тощо.

Положеннями статті 77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Положеннями статті 13 Статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися дисциплінарне стягнення, як звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 14 Статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).

Слід зазначити, що Законом України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" від 15.03.2022 року №2123-IX Статут доповнено розділом, який визначає особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану (вказаний закон набув чинності 01.05.2022 року. Положеннями статті 26 та 27 Статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Позивач не заперечує факт отримання 24.05.2022 листа голови дисциплінарної комісії - заступника начальника ГУНП Баклана О. про розпочате службове розслідування та про необхідність прибуття 27.05.2022 за визначеною адресою у м. Миколаїв для надання пояснень дисциплінарній комісії.

Відповідно до ч.1 ст.29 Статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 (далі Порядок № 893).

Згідно з розділом VI Порядку №893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Так, підставою для призначення службового розслідування було невиконання наказу ГУНП в Херсонській області від 24.02.2022 № 87 "Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район", не виїзд з окупованої території Херсонської області на підконтрольну Україні територію для здійснення повноважень, безпосередньо пов`язаних з виконанням функцій, покладених на поліцію, відсутність на 07.05.2022 та 10.05.2022 без поважних причин на службі.

Фактична відсутність позивача на службі підтверджується наявними в матеріалах справи актами та не заперечується позивачем у справі.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує на неправомірність оскаржуваних ним наказів про застосування дисциплінарних стягнень та звільнення зі служби, з огляду на не врахування обставин, які унеможливлювали його евакуацію. З огляду на зазначене вказує на відсутність його вини у порушенні дисципліни та Присяги, а також на наявність поважних причин відсутності на роботі.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Херсонській області від 24.02.2022 р. № 87 "Про введення Плану евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район", наказано з 06:00 24 лютого 2022 року ввести в дію План евакуації (передислокації) підрозділів ГУНП в Херсонській області в безпечний район (п.1 наказу). Основним місцем евакуації визначити Миколаївську область (п.2 наказу). Заступникам начальника Головного управління, керівникам структурних підрозділів апарату, начальникам територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП та підпорядкованих їм відділів і відділень поліції забезпечити виконання заходів, передбачених Планом. Організувати завантаження та вивезення у визначені безпечні райони службової документації, зброї та інших матеріальних цінностей. Довести до відома підпорядкованих працівників інформацію щодо місця передислокації ГУНП у відповідних областях (п.3 наказу).

Згідно наявних у матеріалах справи інформаційних довідок заступника начальника ГУНП в Херсонській області Д. Захарченка від 01.08.2022 року №2679/05/25, заступника начальника ГУНП в Херсонській області О. Баклана за №2702/04/25-2022 від 01.08.2022 року вбачається, що наказ про необхідність проведення евакуації було доручено розмістити в групі "Інформування керівників ГУНП" месенджеру "Телеграмм". На підтвердження розміщення відповідного наказу відповідачем до матеріалів справи надано відповідні скріншоти відповідної бесіди.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що вищезгаданий наказ не був доведений до його відома, що суд оцінює критично, оскільки в умовах воєнного вторгнення, бойових дій на території Херсонської області, проведення евакуації документів та особового складу, суд вважає неможливим доведення до позивача наказу у спосіб особистого вручення чи оголошення.

Суд взагалі виключає необізнаність позивача про необхідність евакуації в умовах воєнного вторгнення за умови наявності та функціонування мобільного та інтернет зв`язку протягом тривалого часу і після окупації м. Херсона та області, а також враховує, що більшість колег позивача - працівників поліції покинули тимчасово окуповану територію, не чекаючи спеціальних гуманітарних коридорів.

Як встановлено судом із наданих матеріалів у жовтні 2021 року ГУНП в Херсонській області розроблено детальний План евакуації ГУНП в Херсонській області, яким передбачено основні етапи та послідовність проведення евакуаційних заходів (знищений 24.02.2022, акт № 1980/01/20-2022дск). Також плани евакуації розроблялись у всіх територіальних (відокремлених) підрозділах ГУНП в області. В період 3-5 листопада 2021 року з особовим складом територіальних (відокремлених) та структурних підрозділів ГУНП в Херсонській області проводилися практичні тренування. Для забезпечення евакуаційних заходів територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в області УОАЗОР ГУНП розроблено два алгоритми дій керівників підрозділів під час раптового військового вторгнення, якими передбачалася евакуація особового складу підрозділу наявним автотранспортом (службовим та приватним). Розроблені алгоритми були надіслані в усі територіальні (відокремлені) підрозділи з інструкцією по їх застосуванню.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить висновку, що позивач повинен був знати про основні евакуаційні заходи, а тому відхиляє всі його обґрунтування з цього приводу, оскільки він має достатній професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому повинен бути обізнаним про специфічні умови служби в поліції.

Отже, на переконання суду, позивач міг усвідомлювати необхідність подальшого виїзду з окупованої території та повинен був, за умов необізнаності про існування відповідних вказівок, вчинити дії з метою отримання таких. Не здійснюючи жодних дій щодо виїзду як до окупації території, так і після, позивач на думку суду вчинив протиправну бездіяльність та допустив цим дисциплінарний проступок.

Позивач не заперечує тієї обставини, що йому не давалась вказівка про необхідність залишитися на окупованій території (за місцем мешкання). Так само суд приймає до уваги, що позивач не доповідав керівнику про неможливість виїхати з окупованої території та не просив про допомогу в евакуації шляхом надання транспорту, повідомлення відповідних маршрутів та шляхів евакуації.

Можливість виїзду з тимчасово окупованої території Херсонської області в подальшому підтверджується даними про кількість осіб, які покинули територію Херсонської області, викладеними, в тому числі, у листі Херсонської обласної військової адміністрації від 25.07.2022 № 01-01-66-2708/0/22/346 та публікаціями в ЗМІ. А відповідно до Довідки УКЗ ГУНП в Херсонській області від 31.05.2022 № 1037/2/02-2022 станом на 09.05.2022 з тимчасово окупованої території України на підконтрольну Україні територію евакуювалися 1467 поліцейських з 2117, і серед них полонених, поранених чи загиблих під час виїзду з тимчасово окупованої території не було. Станом на 31.05.2022 з тимчасово окупованої території України на підконтрольну Україні територію 1525 поліцейських, що становить 72 % від фактично чисельності поліцейських в ГУНП в Херсонській області,

За посиланнями позивача, ним здійснювались спроби виїзду з тимчасово окупованої території на підконтрольну територію України, однак у зв`язку з постійними бойовими діями на всіх напрямках Херсонської області зробити це не вдалося. Водночас, на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодних належних доказів. Позивач не надав жодного підтвердження про те, що до цього часу бажав та шукав можливостей потрапити до місця дислокації підрозділу або до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Крім того, суд критично сприймає посилання позивача на те, що громадяни України, які залишились в окупації, не мали можливості виїхати з регіону, так як жодних домовленостей на офіційному рівні про встановлення пунктів пропуску або "зелених коридорів" для виїзду з регіону на підконтрольну Україні територію не було. Суд вважає вказаний довід нікчемним та взагалі таким, що є беззмістовним з урахуванням характеру ведення бойових дій російськими військами, вчинення ними військових злочинів, спричинення масштабних руйнацій та масових жертв по всій території України без винятку.

Суд погоджується з доводами відповідача з приводу того, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.

Позивач, як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України "Про введення в України воєнного стану" мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16.

Крім того, слід зазначити, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 року за №1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, на які також посилався відповідач, приймаючи спірний наказ про звільнення.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція).

Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Пунктом 3 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Суд наголошує, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Крім того, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 року по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява№ 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява № 63235/00).

Таким чином, суд дійшов висновку щодо недоведеності позивачем факту існування поважних причин, які зумовили об`єктивну неможливість виїзду позивача на підконтрольну Україні територію та відсутність на робочому місці. При цьому, на переконання суду, позивач в порушення Присяги поліцейського, не надав інформацію щодо прибуття до найближчого органу поліції та постановки на облік, зокрема не прибув до УПП в Миколаївській області ДПП, а отже самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань, покладених на поліцію в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. З огляду на це, суд погоджується з твердженнями відповідача, що такі дії позивача дискредитують звання поліцейського, негативно впливають на оцінку діяльності поліцейських та підривають авторитет Національної поліції України.

При цьому, наведені позивачем доводи з приводу неможливості евакуюватися, у зв`язку з відсутністю «зелених коридорів» не можуть бути розцінені як поважність відсутності на службі в період дії воєнного стану, оскільки служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.

Крім того, наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав вважати, що службове розслідування було проведено із порушенням встановленої процедури, а сформовані висновки дисциплінарної комісії суд вважає повними та об`єктивними.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, на підставі наведеного, висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

З огляду на висновки суду про правомірність оскаржуваних позивачем наказів, похідні позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 К АС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов не підлягає задоволенню.

Судові втрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Херсонській області (адреса: 73000, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4, ).

Суддя П.П. Марин