Справа № 320/5754/23
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5754/23 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Вищого адміністративного суду України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вищого адміністративного суду України, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Вищого адміністративного суду України в особі голови ліквідаційної комісії Романківа Ігоря Петровича у видачі позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у листі № 23/7-14/23 від 31.01.2023;

- зобов`язати відповідача видати позивачу, як судді у відставці, передбачену пунктом 1 Розділу ІІ, пунктом 2 Розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними управліннями Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 № 5-1), довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі положень статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", обчисленого з базового посадового окладу судді Верховного Суду у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків щодо неможливості застосування до суддів ВАСУ у відставці посадових окладів працюючих суддів ВАСУ, які на цей момент перебувають у штаті суду з мотивів, що зазначені судді не здійснюють правосуддя.

Апелянт зазначає, що відповідач позбавлений можливості самовільно прирівнювати суддів ВАСУ у відставці до суддів Верховного Суду та зазначати у довідках про розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці розмір посадових окладів таких суддів. На думку скаржника, ключовим є правове питанням яка саме посада є «відповідною» для судді ВАСУ у відставці у разі визначення його щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України № 1402-VIII. Також зазначає, що діяв в межах повноважень, оскільки відсутні правові підстави для видачі ВАСУ позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру посадового окладу судді Верховного Суду у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивачем щодо задоволення вимог апелянта заперечено, зазначено, що рішення суду першої інстанції постановлено при повному з`ясуванні обставин справи та з вірним застосуванням норм чинного законодавства.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 05.07.2016 № 1434-VІІІ позивача звільнено з посади судді ВАСУ, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови ВАСУ від 11.07.2016 № 487-к позивача відраховано зі штату суду, у зв`язку зі звільненням його у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 05.07.2016 № 1434-VІІІ.

Із урахуванням викладеного, з 05.07.2016 позивач є суддею ВАСУ у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Із матеріалів справи слідує, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, яким визнано неконституційними положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", позивач, із метою реалізації свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, передбаченого положеннями частини четвертої статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", 20.01.2023 звернувся до ВАСУ із запитом № 02/01/23 від 20.01.2023 про надання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, передбаченої пунктом 1 розділу ІІ, пунктом 2 розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 № 5-1), виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі положень статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", обчисленого з базового посадового окладу судді Верховного Суду у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Листом ВАСУ № 23/7-14/23 від 31.01.2023 відмовлено позивачу у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, посилаючись на те, що Законом № 1402-VIII закріплено порядок визначення посадового окладу як складової частини суддівської винагороди виключно для судів першої, апеляційної інстанцій, вищих спеціалізованих судів та Верховного Суду, а Вищий адміністративний суд України не є вищим спеціалізованим судом та/або судом касаційної інстанції у розумінні положень Закону № 1402-VІІІ, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах у справах № 826/13355/17, № 826/14879/17, № 826/12993/17, № 826/13405/17. На думку відповідача, оскільки частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VІІІ не визначений базовий розмір посадових окладів суддів ліквідованих Вищих спеціалізованих судів (як судів касаційної інстанції) й діяльність таких судів цим законом не передбачена, а пункт 7 розділу XII Закону № 1402-VІІІ визнаний неконституційним лише в частині Верховного суду України, то для видачі довідки суддям Вищого адміністративного суду України у відставці із зазначенням посадового окладу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до Закону № 1402-VІІІ немає підстав.

Крім того, згідно з листом Верховного Суду від 17.01.2023 № 6/0/20-23 у відповідь на адвокатський запит від 09.01.2023 № 01/01/23 (вх. № 3/0/19-23 від 11.01.2023) щодо надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за відповідною посадою станом на 01.01.2023 зазначено, що ОСОБА_1 на посаді судді Верховного Суду не перебував, Верховний Суд не має правових підстав для видачі запитуваної довідки, оскільки з 05.07.2016 позивач є суддею ВАСУ у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Із урахуванням викладеного зазначено, що відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку від 25.01.2008 № 3-1, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці видається судом (його правонаступником), в якому працював суддя у відставці до звільнення з посади.

Не погоджуючись із відмовою ВАСУ видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у листі № 23/7-14/23 від 31.01.2023, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечення права кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом із цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, зокрема для отримання довічного грошового утримання з такого розміру суддівської винагороди суддя мав успішно пройти кваліфікаційне оцінювання та відпрацювати відповідний період (три роки) після проходження такого кваліфікаційного оцінювання на посаді судді.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, зі змінами.

У цьому рішенні Конституційний Суд України зазначив, що судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватись автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно із частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, із 19.02.2020, тобто наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача, як судді, який вийшов у відставку та отримує довічне грошове утримання виникло право (правова підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII та право звернутись за отриманням нової довідки про розмір суддівської винагороди з урахуванням розміру базового посадового окладу, як судді касаційної інстанції в розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, розмір посадового окладу, який на цей час врахований позивачу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є значно меншим від 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2023 року.

При цьому розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача є непропорційно меншим від розмірів довічного грошового утримання інших суддів у відставці, які після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 отримали нові довідки про розмір суддівської винагороди з урахуванням збільшених розмірів посадового окладу.

Питання призначення та перерахунку зазначених виплат врегульовані Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі - Порядок № 3-1).

Згідно з вимогами пунктів 3, 4 розділу ІІ Порядку № 3-1, звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 3-1 передбачено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Згідно з вимогами Порядку № 3-1, а саме Додатку 2 цього Порядку, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці видається органом, в якому працював суддя у відставці до звільнення з посади.

Відповідно до пункту 7 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", із дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Вищий адміністративний суд України припиняє свою діяльність та ліквідується у встановленому законом порядку. Днем початку роботи Верховного Суду відповідно до рішення Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 визначено 15.12.2017.

Як вірно установлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, 15.12.2017 ВАСУ припинив свою процесуальну діяльність та розпочав процедуру ліквідації.

При цьому, позивача звільнено у відставку з посади судді касаційної інстанції та відраховано зі штату Вищого адміністративного суду України.

Оскільки, станом на момент звернення із заявою про видачу нової довідки про розмір грошового забезпечення вказаний суд не ліквідовано, то саме цей суб`єкт владних повноважень має відповідати за відновлення порушених прав позивача та надати запитувану довідку.

Колегія суддів враховує, що питання соціального захисту суддів у відставці, які обіймали посади в судах, що ліквідуються як не передбачені в системі судоустрою України, не були врегульовані прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII.

Указаним Законом, зокрема, не визначено, які з посад суддів у новій системі судоустрою України є відповідними посадам суддів, які до виходу у відставку працювали у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищому господарському суді України, Вищому адміністративному суді України.

Разом з тим, указана обставина, на думку суду апеляційної інстанції, не може бути перешкодою для реалізації Позивачем свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII та визнання його у відсотковому співвідношенні до рівня суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, для правильного вирішення цього спору належить з`ясувати, який з передбачених ст. 17 Закону судів України є відповідним Вищому адміністративному суду України у період його діяльності до 15.12.2017.

При вирішенні цього питання суд першої інстанції проаналізував положення Конституції України щодо правосуддя, главу 4 Закону № 2453-VI, главу 5 Закону № 1402-VIII, норми Кодексу адміністративного судочинства України щодо касаційного оскарження судових рішень, а також висновки Конституційного Суду України, викладені у рішеннях від 11.03.2010 № 8-рп/2010 та від 13.12.2011 № 17-рп/2011, і прийшов до висновку про те, що фактично Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виконує ті ж функції суду касаційної інстанції, які виконував Вищий адміністративний суд України до припинення його діяльності. Відповідним судом, до якого передано всі без виключення функції Вищого адміністративного суду України, як суду касаційної інстанції, є Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.

Фактично і на час звільнення Позивача у відставку, і на момент вирішення цього спору в Україні діє двоступенева система касаційних судів.

У зв`язку з цим Київський окружний адміністративний суд правильно вказав на те, що розмір довічного грошового утримання судді у відставці Вищого адміністративного суду України має бути співмірним із суддівською винагородою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що Верховий Суд відповідно до ч. 3 ст. 125 Конституції України є найвищим судом у системі судоустрою України, в той час як касаційні вищі спеціалізовані суди, у тому числі Вищий адміністративний суд України, вказаного статусу не мали.

Разом з тим зазначена різниця у правовому статусі Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду, у складі якого діє Касаційний адміністративний суд, не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що обсяг процесуальних повноважень судді Вищого адміністративного суду України до 15.12.2017 є найбільш наближеним до функцій щодо здійснення правосуддя, покладених на суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у порівнянні з іншими судами, що утворюють систему судоустрою України згідно ст. 17 Закону № 1402-VIII.

Крім іншого, судова колегія вважає за необхідне зауважити про неможливість поширення на позивача правового статусу судді спеціалізованого суду у розумінні ст. 31 Закону №1402-VIII, оскільки із змісту останньої вбачається, що вищі спеціалізовані суди є судами першої та апеляційної інстанції з розгляду окремих категорій справ, однак не віднесені законодавцем до судів касаційної інстанції, яким був Вищий адміністративний суд України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вищого адміністративного суду України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 13.10.23)