Справа № 520/4421/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 р. Справа № 520/4421/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 23.05.23 по справі № 520/4421/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо незастосування базового місяця (місяця підвищення доходів) січня 2008 року для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за період з 06.07.2017 по 28.02.2018 та з урахуванням березня 2018 року за період з 01.03.2018 по 17.10.2018 (з урахуванням приписів абз. 4 п. 5 Постанови КМУ №1078);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , індексацію грошового забезпечення за період з 06.07.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базовою місяця (місяця підвищення доходів) січня 2008 року у розмірі 31204,76 гривень та із застосуванням базового місяця березня 2018 року за період з 01.03.2018 по 17.10.2018 (з урахуванням приписів абз. 4 п. 5 Постанови КМУ №1078);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення з 06.07.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення згідно наданого розрахунку;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі № 520/4421/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 06.07.2017 по 28.02.2018 та за період з 01.03.2018 по 17.10.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 06.07.2017 по 28.02.2018 та за період з 01.03.2018 по 17.10.2018.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 у справі № 520/4421/23 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

В задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі №520/4421/23 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі № 520/4421/23 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 17.10.2018 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період за період з 01.03.2018 по 17.10.2018.

В іншій частині задоволення позовних вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі № 520/4421/23 залишено без змін.

Відповідач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції від 23.05.2023, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 у справі № 520/4421/23 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявлених позивачем вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на положення ст. ст. 132, 134 КАС України, зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу, враховуючи численні судові рішення, оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічними предметом спору та мотивами тим, які наведені у адміністративному позові, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову, не є співмірним зі складністю справи та ймовірним обсягом виконаних адвокатом робіт.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, пославшись на висновки Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, щодо необхідності врахування критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, наданих до матеріалів справи представником позивача доказів та обставин понесення позивачем судових витрат, а також з огляду на важливість справи для позивача, дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Надаючи оцінку вказаному додатковому рішенню першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Нормами ст.19 цього Закону регламентовано такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до позовної заяви додано: ордер на надання правової допомоги серія АХ № 1227390, витяг з договору про надання правової допомоги № 17/12/22 від 17.12.2022, Акт приймання передачі наданих послуг від 20.02.2023 за договором про надання правничої допомоги № 17/12/22 від 17.12.2022 та квитанцію № 20/02/23 про отримання адвокатом Афанасьєвим С.О. з боку позивача 6000 (шість тисяч) грн за надані послуги.

Так, відповідно до п. 4 договору про надання правової допомоги № 17/12/22 від 17.12.2022, укладеного між адвокатом Афанасьєвим Сергієм Олександровичем та Семеновим Володимиром Петровичем, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в судах усіх інстанцій та юрисдикцій на території України, в усіх органах державної влади та органах місцевого самоврядування, подавати заяви, клопотання, позови, відзиви та інші процесуальні документи, передбачені процесуальним законодавством.

Сторони узгодили, що за виконання доручень згідно даного Договору Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар. Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного Договору.

Відповідно до акту про прийняття-передачі наданих послуг № 17/12/22 від 17.12.2022 року позивачу надано правову допомогу, а саме:

- усна консультація з приводу правової проблеми Клієнта тривалістю 1 година, загальна вартість послуги - 1000 гривень;

- складання та направлення заяви до стройової ВЧ НОМЕР_1 із попереднім аналізом документів Клієнта загальна вартість послуги 1000 гривень;

- складання та подання до Харківського окружного адміністративного суду адміністративного позову до ВЧ НОМЕР_1 загальна вартість послуги 4000 гривень.

Загальна вартість наданих станом на 20.02.2023 становить 6000 гривень (а.с. 30).

Квитанцією № 20/02/23 від 20.03.2023 підтверджено проведення готівкового розрахунку позивача з адвокатом у розмірі 6000 грн 00 коп. (а.с. 31)

Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем.

Колегія суддів зазначає, що на виконання вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Разом з цим, Військовою частиною не заявлялось відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зі змісту норм ч.ч. 4, 5 та 6 ст.134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Зменшуючи розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу до 3000 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості такої суми витрат, яка підлягає стягненню за рахунок відповідача на користь ОСОБА_1 , оскільки дана справа є справою незначної складності, судові засідання не проводились, обсяг доказів є незначним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінку наявним в матеріалах справи документам, поданим на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, не досліджено їх обсяг та спроможність підтвердити факт понесення таких витрат, тобто неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Дослідивши подані заявником докази, колегія суддів вважає, що вчинення представником позивача таких дій, як усна консультація з приводу правової проблеми та складання та направлення заяви до стройової ВЧ НОМЕР_1 із попереднім аналізом документів клієнта, вартість яких представник позивача оцінює у 2000 грн, є складовою процесу написання адміністративного позову, а не самостійною послугою з надання правової (правничої) допомоги, відтак вказані послуги окремій компенсації на підлягають, а їх вартість має бути визначена на рівні вартості послуг за складання позовної заяви - 4000 грн.

Колегія суддів враховує, що загальна вартість послуг з надання правничої допомоги, заявлена до відшкодування представником позивача, складає 6000 грн, однак судом першої інстанції таку вартість зменшено до 3000 грн, що узгоджується з висновками суду про часткове задоволення позову та відповідає ч. 3 ст. 139 КАС України.

Разом з цим, враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_4 та прийняття постанови про відмову в частині задоволених позовних вимог, що були предметом апеляційного перегляду, керуючись приписами ч. 6 ст. 139 КАС України, слід змінити розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, а також враховуючи прийняття судом рішення про відмову в частині заявлених позовних вимог, вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, суми 2000 грн, яка з огляду на незначну складність справи, обсяг виконаної роботи є розумною, співмірною та пропорційною сумою, яка підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 у справі № 520/4421/23 підлягає зміні, шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судові витраті за надання правової допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) грн. В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі № 520/4421/23 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі № 520/4421/23 - змінити, шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судові витраті за надання правової допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі № 520/4421/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій