Справа № 580/4076/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4076/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною відповідь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 05.09.2022 та зобов`язати відповідача надати законну відповідь;

- зобов`язати відповідача видати позивачу належно завірену "Дисциплінарну скаргу на дії судді Бабич А. М.".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та витребувати у відповідача докази. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що він має право на отримання належно завіреної скарги згідно з правовими нормами Закону України «Про інформацію», натомість судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що надана позивачу відповідь є правомірною, надавати позивачу матеріали дисциплінарної скарги не належить до обов`язків відповідача, оскільки позивач не є стороною дисциплінарного оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 22.08.2022 (зареєстрована 23.08.2022 за №Г-25), в якій просив направити йому належно завірено копії в трьох екземплярах: 1) «скарги від»; 2) повні прізвище ім`я та по батькові адвоката; 3) договору про надання правової допомоги, наявність якого підтверджується листом від 25.06.2021 за №01-08/Г-57з-69; 4) суми гонорару за подвійні «кляузи»; 5) підтверджуючого документа про передачу йому матеріальних цінностей, а саме копій дисків аудіозаписів судових засідань по трьох справах, в яких Управління було відповідачем (а.с.13).

У відповідь на вказану заяву, листом від 05.09.2022 №01-08/Г-25з-28 відповідач повідомив, що у відповіді №01-13/1/ЗПІ-1 на запит позивача від 01.06.2022 за №Г-1 було надано інформацію щодо порушених позивачем питань у поточному зверненні. Повідомлено, що норми Закону України «Про Вищу раду правосуддя» не вимагають від скаржника такого обов`язку, як направлення дисциплінарної скарги на дії судді третім особам або іншим особам та Управління в даному випадку виступає не як суб`єкт владних повноважень - розпорядник запитуваної інформації, а як учасник дисциплінарного провадження (скаржник), тому направлення відповідної скарги не регламентуються положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», позаяк розпорядником відповідної інформації є Вища рада правосуддя, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення п.1 заяви. Зазначено, що Управлінням було укладено договір про надання правової допомоги від 25.03.2020 №06-03 з адвокатом Накоп`юком Ярославом Володимировичем, за умовами якого внаслідок досягнення домовленості, гонорар у справі обчислювався за нульовою ставкою. Повідомлено, що вказаний договір входить до матеріалів дисциплінарної скарги, оскільки підтверджує повноваження особи, яка склала та підписала дисциплінарну скаргу і оскільки позивач не є стороною дисциплінарного провадження, Управління не має обов`язку з надсилання його позивачу, внаслідок чого п.3 заяви задоволенню не підлягає. Позивача також повідомлено, що адвокату Накоп`юку Я.В. не надавалось жодних матеріальних цінностей, однак з метою підготовки дисциплінарної скарги він ознайомлювався з матеріалами судових справ, в тому числі з дисками аудіозаписів судових засідань. Жодні документи, які підтверджують факт ознайомлення адвоката з відповідними матеріалами, у відповідача відсутні (а.с.14-15).

Вважаючи таку відповідь протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно та вчинив визначені законом дії для розгляду заяви позивача та надання вичерпної відповіді.

За наслідком перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян», який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами вказаних конституційних прав регулює, зокрема, Закон № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення..

Статтею 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Реалізація права на звернення має наслідком виникнення кореспондуючого обов`язку органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів його розглянути і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З огляду на припис ст.40 Конституції України цей обов`язок незалежно від того, чи він конкретизується як відповідне повноваження органу державної влади в Основному Законі, чи в інших нормативно-правових актах, має виконуватися в порядку, визначеному законом.

За приписами ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як встановлено судом, звернення позивача від 22.08.2022 було розглянуто відповідачем у визначений законодавством строк та листом від 05.09.2022 №01-08-Г-25з-28, який направлений позивачу засобами поштового зв`язку 06.09.2022, що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта (а.с.15) відповідачу надано обґрунтовану відповідь на порушені ним питання.

З вказаного листа вбачається, що позивачу повідомлено інформацію щодо: повних прізвища, ім`я та по батькові адвоката відповідача - Накоп`юк Ярослав Володимирович ; суми гонорару адвоката - договір є безоплатним; відсутності підтверджуючих документів щодо передачі адвокату матеріальних цінностей, оскільки останні йому не передавались.

Також позивачу повідомлено, що дисциплінарна скарга на дії судді Бабич А.М. та договір про надання правової допомоги від 25.03.2020 №06-03 належить до матеріалів дисциплінарного провадження, щодо якого розпорядником документів та інформації є Вища рада правосуддя і в даному випадку відповідач не наділений обов`язком з надання позивачу таких документів, оскільки відповідні правовідносини регулюються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Колегія суддів зазначає, що в силу ч.1, 2 ст.107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Дисциплінарна скарга подається у письмовій формі та повинна містити, зокрема, конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді.

Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя, про що вказано у ч. 1 ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Повноваження Вищої ради правосуддя щодо забезпечення здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження відносно судді передбачені у п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Таким чином, враховуючи, що подана скарга на дії судді та додані до неї матеріали (в тому числі підтвердження повноважень особи, яка підписала та подала таку скаргу) належать до матеріалів дисциплінарного провадження, у відповідача відсутній обов`язок зберігання відповідних матеріалів чи направлення їх у відповідь на звернення громадян, натомість розпорядником таких матеріалів після їх подачі являється Вища рада правосуддя, а не Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області.

Також колегія суддів звертає увагу, що на заяві позивача від 22.08.2022 (а.с.13) стоїть резолюція саме «Забезпечити розгляд», а не «Забезпечити додому» (як стверджує апелянт), тому твердження позивача, що ніхто не збирався розглядати його заяву не відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо правомірності відповіді Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області оформленої листом від 05.09.2022 №01-08/Г-25з-28 та відсутності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість.

Стосовно заяви позивача про залучення ГУ ПФ в Черкаській області в якості відповідача у даній справі, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями, щодо вирішення питань про залучення належного відповідача та/або співвідповідача у даній справі.

Щодо можливого недотримання судом першої інстанції норм процесуального права в частині витребування у відповідача документів, колегія суддів враховує, що такі порушення не могли призвести до неправильного розгляду справи по суті, внаслідок чого вони не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення, в розумінні ст.317 КАС України.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 17 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма