Справа № 420/8868/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8868/23

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання визначити стаж та провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови визначення стажу судді у 32 роки 05 місяці 23 днів та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області визначити стаж судді Литвиненко I.I. станом на 07.03.2023 р. у 32 роки 05 місяці 23 днів з виплатою ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 74 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 07.03.2023 р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_3 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 32 роки 05 місяці 23 днів в розмірі 74 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 07.03.2023 р., з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову вказувала, що з 14.02.1995 по 13.03.2023 працювала суддею та була звільнена у відставку, після чого їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (66%), виходячи зі стажу судді 28 років. Однак позивач рішення пенсійного управління щодо обрахунку її стажу судді вважає необґрунтованим та таким, що порушує її права та інтереси. Зокрема, з лютого 1990 р. по лютий 1995 р. позивач займала посаду члена обласної колегії адвокатів в юридичній конторі Бериславського району Херсонської області. Отже, на думку позивача, до стажу роботу на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню, крім роботи на посаді судді, половина строку навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1984 по 01.07.1989 (2 роки 5 місяців) та стаж роботи (професійної діяльності) у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді (2 роки). На момент ухвалення рішення загальний стаж роботи, що дає право на відставку, становить 32 р. 5 м. 23 д. Відповідне звернення до пенсійне управління щодо перерахунку стажу виявилося безрезультатним, що зумовило позивачку звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволений.

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови визначення стажу судді у 32 роки 05 місяці 23 днів та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити стаж судді Литвиненко Інні Іванівні станом на 07.03.2023 р. у 32 роки 05 місяці 23 днів з виплатою ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 74 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 07.03.2023 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 32 роки 05 місяці 23 днів в розмірі 74 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 07.03.2023 р., з урахуванням проведених виплат.

Стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що чинним законодавством не передбачено зарахування стажу роботи в галузі права та половину періоду навчання у вищому навчальному закладі саме до стажу роботи на посаді судді.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 рішенням Херсонської обласної ради народних депутатів ІІІ сесії двадцять другого скликання від 14 лютого 1995 р. № 48 обрана суддею Великолепетиського районного суду.

Постановою Верховної Ради України від 22.12.2005 № 3281-IV ОСОБА_1 обрана суддею апеляційного суду Херсонської області безстроково.

Рішенням Голови Верховного Суду № 358/0/149-22 від 12.08.2022 ОСОБА_1 відряджена до Одеського апеляційного суду для здійснення правосуддя з 15.08.2022.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 07.03.2023 № 188/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці пенсійним управлінням обраховано страховий стаж позивача на посаді судді та - 28 років, відтак розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача відповідно скла 66% суддівської винагороди.

Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо перерахунку страхового стажу судді, а саме зарахування стажу з лютого 1990 року по лютий 1995 року на посаді члена обласної колегії адвокатів в юридичній конторі Бериславського району Херсонської області (адвокат Херсонської обласної колегії адвокатів), а також половини строку навчання в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова з 1 вересня 1984 року по 1 липня 1989 року (2 роки 5 місяців) та стаж роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді (2 роки).

У відповідь на вказане звернення листом від 17.04.2023 № 8673-7834/Л-02/8-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивачці, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142 Закону).

Відповідно до ст. 137 Закону до стажу роботи судді зараховується робота на посадах: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та i республік, що входили до його складу.

Стаж позивачки на посаді судді 28 років, що становить 66%. Іншого нормами чинного законодавства не передбачено.

Зважаючи на порушення пенсійним управлінням права та інтересів, а також безпідставність неврахування періодів до страхового стажу судді, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи позивача, який надає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, повинно зараховуватися половина строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова з 1 вересня 1984 року по 1 липня 1989 року (2 роки 5 місяців).

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

На момент виходу позивачкм у відставку та призначення їй щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Згідно ч.2, 3 ст. 142 Закону України №1402, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 5 ст. 142 Закону України №1402 визначено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно абзацу 4 п.34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За правилами частини першої статті 120 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VІ (далі - Закон України №2453-VІ) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону №2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, на час набрання чинності Законом України №2453-VІ (30.07.2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Апеляційний суд звертає увагу, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Відтак, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №592/3694/17.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача, який надає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, повинно зараховуватися половина строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова з 1 вересня 1984 року по 1 липня 1989 року (2 роки 5 місяців).

Крім того, на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання щодо визначення стажу, який давав судді право на звільнення у відставку, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII Про статус суддів.

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв`язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України Про статус суддів (в редакції, чинній на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді) суддею міг бути громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менш двох років.

З огляду на матеріали справи, а саме довідки про роботу на посаді судді, копій трудової книжки, актів про призначення та обрання на посаду судді, диплома, встановлено, що ОСОБА_1 з лютого 1990 року по лютий 1995 року займала посаду члена обласної колегії адвокатів в юридичній конторі Бериславського району Херсонської області (адвокат Херсонської обласної колегії адвокатів).

Отже, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді підлягає зарахуванню, крім роботи на посаді судді, половина строку навчання в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова з 1 вересня 1984 року по 1 липня 1989 року (2 роки 5 місяців) та стаж роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді (2 роки).

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі № 420/8868/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.10.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький