Справа № 420/17115/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №47 від 12.06.2023 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 24.03.2023 року та виплатити недоотримані суми пенсії з 24.03.2023 року по теперішній час.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 березня 2023 року вона звернулась до територіального відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. ЇЇ заяву за принципом екстериторіальності було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. 7 квітня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника №47. Причиною відмови стало ненадання трудової книжки та інших документів. 5 червня 2023 року позивачка повторно звернулась до територіального відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення мені пенсії по втраті годувальника. Заяву за принципом екстериторіальності було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 12 червня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду Україна в Рівненській області було прийнято рішення №47 про відмову у призначення пенсії по втраті годувальника з причин недостатності страхового стажу. Позивачка вважає, що відмова ГУ ПФУ в Рівненській області в призначенні пенсії за відсутності законних підстав перешкоджає у реалізації конституційних прав. Крім того, на її думку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області некоректно використовується трактування положень статей Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 19.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалу від 19.07.2023 року направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області в його електронний кабінет та доставлено адресату 21.07.2023 року.

Ухвалою суду від 28.09.2023 року залучено до участі у справі №420/17115/23, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області, якому ухвали суду від 19.07.2023 року, від 28.09.2023 року та позов з додатками направлено на електронну пошту 06.10.2023 року.

Проте, відповідачем, у встановлений ухвалою суду строк, не надано до суду відзив на позовну заяву. Від третьої особи письмових пояснень, також, не надано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.05.1983 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10).

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_2 був пенсіонером, особою з інвалідністю 2 групи та отримував пенсію по інвалідності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (з/б а.с.10).

На звернення позивачки про призначення пенсії по втраті годувальника від 30.03.2023 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 07.04.2023 року прийнято рішення №47, яким відмовлено в призначенні пенсії (а.с.6).

В рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Проте, оскільки заявниця на момент звернення досягла пенсійного віку 60 років, але не надала відповідних документів, що підтверджують страховий стаж роботи, тому стаж зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що становить 3 роки 11 місяців 26 днів. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату право відсутнє.

05.06.2023 року позивачка повторно звернулась до органів Пенсійного фонду за призначенням пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області №47 від 12.06.2023 року позивачці відмовлено у призначені пенсії по втраті годувальника.

В рішенні зазначено, що:

Страховий стаж особи становить 19 років 05 місяців 05 днів.

З урахуванням пункту 3 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж особи для визначення права на пенсію становить 19 років 8 місяців 27 днів.

Результати розгляду документів доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 04.12.1987 року по 04.02.1988 року, згідно із записами трудової книжки Серії НОМЕР_1 від 05.06.1982 року, оскільки її заповнено з порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерств праці України Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1997 №58, а саме відсутня підстава в записі на звільнення.

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи 01.12.1988 року по 01.11.1990 року, згідно запису трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.06.1982 року, оскільки відсутня підстава в записі на прийняття та звільнення (а.с.7).

Отже, позивачці відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника з підстав недостатнього страхового стажу.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_3 - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, зазначеною нормою права визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними, визначаються відповідно до ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За змістом п. 1 ч. 2 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника стало відсутність у позивача страхового стажу.

Як встановлено судом відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 13.12.2021 №88 загальний страховий стаж позивачки становить 13 років 08 місяців 19 днів.

Мінімальний розмір страхового стажу, необхідний для призначення пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" складає 15 років.

Як зазначалося, статтею 36 Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею.

Відповідно до статті 38 Закону № 1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Таким чином, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні та до яких, зокрема, відноситься дружина померлого годувальника, яка досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-ІV.

Як слідує із встановлених обставин справи, підставою для відмови позивачу у відновленні призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника був висновок відповідача стосовно відсутності у позивачки достатнього страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону України №1058-ІV.

Однак, суд вважає такі висновки відповідача наслідком неправильного тлумачення Закону, оскільки, за приписами статей 26, 38 Закону №1058-ІV, підставою для віднесення члена сім`ї до категорії непрацездатної особи є факт досягнення такою особою пенсійного віку, а не наявність у неї страхового стажу. Таке поняття як «страховий стаж» є обов`язковою умовою стосовно годувальника, який помер, про що прямо зазначено законодавцем у ст. 36 названого Закону. Таким чином, законодавець чітко розрізняє ці поняття і встановлює відповідні умови для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Отже, саме 60 років і визначається як загальний пенсійний вік і для чоловіків, і для жінок.

Враховуючи, що станом на час звернення позивача за призначенням пенсії, позивачка досягла пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону №1058-ІV, у розумінні приписів ч.3 ст.36 Закону №1058-ІV та вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника її чоловіка, а тому мала і має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а дії відповідача у відмові в призначенні пенсії з підстав недостатності у позивача страхового стажу є протиправними.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону № 1058-ІV, яка визначає загальні умови щодо строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Статтею 2 та ч.4 ст.242 КАС України встановлено, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Судом встановлено, що датою звернення позивачки за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме 30.03.2023 року.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в зобов`язальній частині підлягають частковому задоволення, а належним та ефективним способом захисту прав позивача буде саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 30.03.2023 року та нарахувати і виплатити недоотримані суми пенсії з 30.03.2023 року.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 1073,60 грн. судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №47 від 12.06.2023 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 30.03.2023 року та нарахувати і виплатити недоотримані суми пенсії з 30.03.2023 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, 33028, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 16.10.2023 року.

Суддя Н.В. Бжассо