Справа № 500/1103/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1103/23 пров. № А/857/9258/23

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Глушка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року (рішення ухвалене у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Баб`юка П.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області 10.03.2023 № 31 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 03.03.2023 до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1984 по 29.06.1988 у Бережанському технікумі механізації та електрифікації сільського господарства та до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 26.04.1989 по 23.07.1990 на посаді шліфувальника скловиробів на Бережанському склозаводі та з 05.11.2001 по 27.12.2004 на посаді укладальника-пакувальника на ВАТ «Підвисоцький завод будівельних матеріалів», зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити з 03.03.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до абзацу 4 п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VIII.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що вона досягла необхідного віку, має необхідний страховий стаж та пільговий стаж для призначення їй пенсії за Списком № 2 відповідно до пункту б ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII. 03.03.2023 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зниженням пенсійного віку. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.03.2023 № 31 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу та недосягнення пенсійного віку. Відповідачем до страхового стажу позивачки не враховано період навчання відповідно до диплома від 29.06.1988 серії НОМЕР_1 та періоди роботи з 26.04.1989 по 23.07.1990 на посаді шліфувальник скловиробів, та з 05.11.2001 по 27.12.2004 на посаді укладальник-пакувальник згідно з довідкою від 06.02.2023 № 5. Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачка звернулась до суду. Просила позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить оскаржуване рішення змінити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.03.2023 № 31 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, та недосягнення пенсійного віку. Згідно змісту рішення до страхового стажу позивачки не зараховано період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 29.06.1988, оскільки в дипломі не зазначено в якому році позивачка в ступила до навчального закладу, а згідно з випискою з семестрових та екзаменаційних відомостей до даного диплому навчання неможливо зарахувати, оскільки по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним.

Окрім того, до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано такі періоди:

- з 26.04.1989 по 23.07.1990 на посаді «шліфувальник скловиробів» згідно з довідкою від 02.02.2023 року №02/02/1, оскільки розділом XIV та підрозділом 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, робіт професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»;

- період роботи з 05.11.2001 по 27.12.2004 на посаді укладальник-пакувальник згідно з довідкою від 06.02.2023 № 5, оскільки в даній довідці не вказано яким розділом та підрозділом передбачена відповідна посада. Також «..відповідно до розділу XIV підрозділу 7 постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» посада «укладник-пакувальник» не передбачена.

Страховий стаж позивачки склав 20 років 11 місяців 13 днів. Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими i особливо важкими умовами праці за Списком №2 - 3 роки 6 місяців. Таким чином, на дату звернення заявниця не досягла встановленого законодавством пенсійного віку 55 років тому право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутнє.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.03.2023 позивачку повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.03.2023 № 31.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Дана норма кореспондується зі змістом статті 48 Кодексу законів про працю України.

Статтею 62 Закону №1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків:

- основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка;

- лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

На підтвердження стажу роботи позивачем разом з заявою про призначення пенсії була надана трудова книжка, а також довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній

Відповідно до записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 , остання 20.12.1988 прийнята на роботу укладальником-пакувальником по 2 розряду на Бережанський склозавод, 26.04.1989 переведена шліфувальником скловиробів по 3 розряду. 23.07.1990 Позивач звільнена з роботи за власним бажанням (записи № 3-5 трудової книжки).

Позивачем до заяви про призначення пенсії була надана довідка від 02.02.2023 за № 02/02/01 видана ВАТ «Бережанський склозавод» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У вказаній довідці зазначено, що в період часу з 26.04.1989 по 23.07.1990 (1 рік 2 місяці 27 днів) позивачка працювала на посаді шліфувальника скловиробів, вказана посада передбачені Списком № 2 розділом XIV підрозділом 11 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 (а.с. 22).

Вказана довідка містить всі необхідні відомості на підтвердження пільгового характеру роботи, підписана уповноваженими особами підприємства, має печатку.

Відмовляючи у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідачем зазначено, що посада шліфувальник скловиробів не передбачена Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, що був чинний на момент роботи особи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію по віку на пільгових умовах, у розділі 11 "фарфоро-фаянсове виробництво" вказана професія - "шліфувальник". У цьому списку не зазначено виконання таких робіт "вручну".

Вперше посада шліфувальника скловиробів, які зайняті шліфуванням скловиробів вручну (2190100а-19669) була внесена до Списку № 2, який затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Невірне зазначення роботодавцем у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній розділу нормативного акту, не може ставити право позивача на встановлені законом гарантії в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення кадрової документації.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 26.06.2019 у справі №607/4243/17.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив позивачці у зарахуванні періоду роботи з 26.04.1989 по 23.07.1990 (1 рік 2 місяці 27 днів) на посаді шліфувальника скловиробів до пільгового стажу по Списку № 2.

Відповідно до записів трудової книжки позивачка 05.11.2001 прийнята на роботу укладальником-пакувальником меленого вапна в помольний цех по II розряду в ВАТ «Підвисоцький завод будматеріалів». 28.12.2004 позивачці змінено назву професії укладальник-пакувальник на сортувальник вапна. 01.06.2008 позивачка звільнена з роботи за угодою сторін (записи № 11-13 трудової книжки).

Згідно довідки ВАТ «Підвисоцький завод будівельних матеріалів» від 06.02.2023 № 5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній в період з 05.11.2001 по 27.12.2004 (3 роки 1 місяць 22 дні) позивачка працювала на посаді укладальник-пакувальник, вказана посада передбачена Списком № 2, код КП 19293 (за рахунок коштів підприємства), підстава - постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36. (а.с.23)

Відповідно до довідки ВАТ «Підвисоцький завод будівельних матеріалів» від 06.02.2023 № 6 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній в період з 28.12.2004 по 01.06.2008 (3 роки 5 місяць 5 днів) позивачка працювала на посаді сортувальник вапна, вказана посада передбачена Списком № 2, розділ XVII, підрозділ 7, код КП 17.7а8212.3, підстава - постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36. (а.с.24)

Згідно оскаржуваного рішення, відповідач зарахував позивачці до пільгового стажу по Списку № 2 лише період роботи з 28.12.2004 по 01.06.2008 (3 роки 6 місяців). Період роботи з 05.11.2001 по 27.12.2004 (3 роки 1 місяць 22 дні) на посаді укладальника-пакувальника відповідачем не зараховано до пільгового стажу, оскільки у довідці не зазначено яким розділом та підрозділом передбачена вказана посада і взагалі така посада не передбачена Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36

Частиною 3 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII передбачено, що працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

У матеріалах справи міститься наказ ВАТ «Підвисоцький завод будматералів» від 28.12.2004 №140 «Про приведення назв професій у відповідність до «Класифікатора професій ДК 003-95». Згідно вказаного наказу, у зв`язку із тим, що найменування ряду професій в штатному розкладі підприємства не відповідає «Класифікатору професій ДК 003-95» вирішено змінити в штатному розписі підприємства, зокрема посаду «укладальник-пакувальник» на «сортувальник вапна» (пункт 1 наказу). Доручено інспектору з кадрів ОСОБА_3 внести відповідні зміни в трудові книжки працівників, які працюють за даними професіями (пункт 2 наказу).(а.с.25)

Згідно із довідкою ВАТ «Підвисоцький завод будматералів» від 09.06.2023 № 9 вперше атестація на підприємстві була проведена 28.12.1999. (а.с.26)

Згідно висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці від 29.12.1999 № 210/05, за результатами атестації надано право на пільгову пенсію за віком згідно Списку № 2 працівникам робочого місця цеху помолу і випалу вапна за професією «укладальник-пакувальник», код професії 19293, за рахунок коштів підприємства. (а.с.27)

Відповідно до гарантійного листа від 06.02.2023 ТОВ «Підвисоцький завод будівельних матеріалів» гарантує щомісячне відшкодування коштів по відшкодуванню витрат на виплату пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 як укладальнику-пакувальнику; пенсія призначена за рахунок коштів підприємства по Списку № 2, шифр 19293 згідно результатів робочих місць (а.с.32).

Відповідач протиправно відмовив позивачці у зарахуванні до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи з 05.11.2001 по 27.12.2004 (3 роки 1 місяць 22 дні) на посаді укладальника-пакувальника за рахунок коштів підприємства за результатами атестації робочого місця.

Згідно частини 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пунктом д) ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 (прізвище Ментус - після укладення шлюбу) у 1984 році вступила до Бережанського технікуму механізації та електрифікації сільського господарства, який закінчила у 1988 році (рішення державної кваліфікаційної комісії від 25 червня 1988 року).

Випискою із семестрових та екзаменаційних відомостей до диплому НОМЕР_1 ОСОБА_4 з 1984 по 1988 рік навчалася в Бережанському технікумі механізації та електрифікації сільського господарства (а.с.17-18). Разом з тим, має місце написання по батькові позивачки « ОСОБА_2 ».

Допущена описка в написані по батькові позивачки не може бути виправданою, оскільки допущена не з вини позивача. На переконання суду, самі лише описки у написанні по батькові в документах, що підтверджують страховий стаж позивача, не можуть слугувати безумовною та обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу, коли судом достеменно встановлено, що вони стосуються саме позивача.

З метою підтвердження періоду навчання, позивачкою надано довідку від 14.03.2023 №12 Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут», який є правонаступником Бережанського технікуму механізації та електрифікації сільського господарства.

Як вбачається з вказаної довідки, ОСОБА_4 (прізвище Ментус - після укладення шлюбу) навчалась на денній формі навчання за спеціальністю Електрифікація сільського господарства з 01.09.1984 (Наказ № 78 від 21.08.1984) по 29.06.1988 (Наказ № 185 від 22.06.1988) закінчила денну форму навчання, присвоєно кваліфікацію техніка - електрика, диплом НОМЕР_3 від 29.06.1988 p. При виписці диплому допущено помилку написано ОСОБА_4 , вважати правильним (згідно паспортних даних) ОСОБА_4 . (а.с.19)

Відтак, період навчання позивачки з 01.09.1984 по 29.06.1988 у Бережанському технікумі механізації та електрифікації сільського господарства підтверджений належними документами, а тому має бути зарахований до страхового стажу позивачки, проте, безпідставно не був зарахований відповідачем, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

Пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

До внесення змін Законом №213-VIII у статтю 13 Закону №1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 (далі - Закон №2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закон №1058-IV.

Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом б частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішенням Конституційного Суду України за №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).

Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

На час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Таким чином, між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, існувала колізія.

Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, відносини у якій є аналогічними тим спірним у цій справі відносинам, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

На день звернення позивачки за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно зазначеної норми жінкам для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (з 53 років) необхідно мати не менше 20 років загального стажу, більш ніж 5 років стажу роботи за Списком №2.

Згідно оскаржуваної відмови позивачка досягла 53 роки і на цей час мала загальний страховий стаж 20 років 11 місяців 13 днів, з них 03 роки 06 місяців стажу роботи за Списком №2. При цьому у разі зарахування вищевказаних спірних періодів роботи і навчання страховий стаж позивачки становитиме понад 24 роки та понад 7 років стаж роботи за Списком №2.

У відповідача були у наявності всі необхідні документи та підстави для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області 10.03.2023 №31 щодо відмови позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року у справі №500/1103/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
І. В. Глушко