Справа № 2-а/1711/1293/11
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 2-а/1711/1293/11 пров. № А/857/16053/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2023 року у справі № 2-а/1711/1293/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради про призначення, перерахунок, виплату і стягнення щорічної допомоги на оздоровлення,

місце ухвалення судового рішення м. Кузнецовськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїМалков В.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2023 року задоволено частково адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради.

Зобов`язано Департамент соціального захисту і гідності виконавчого комітету Вараської міської ради (м.Вараш, майдан Незалежності, 1, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу з 12.05.2011 року до 28.12.2014 року у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради не є належним відповідачем у даній справі позаяк не є правонаступником ліквідованого Управління. Вказує, що позивач жодного разу не зверталась до управління з приводу виплати їй грошової допомоги, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також зазначає, про пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом. Вказує на відсутність правових підстав для виплати вказаного виду допомоги у розмірах, зазначених позивачем.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на користь позивача слід стягнути щорічну допомогу на оздоровлення, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесеній до II-ї категорії, у розмірі 5 (п`яти) мінімальних заробітних плат, позаяк Законом України (у діючій на момент виникнення спірних правовідносин до 28.12.2014 року) від 06.06.1996 №230/96-ВР "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" частину 4 статті 48 Закону №796-XII було викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п`ять мінімальних заробітних плат.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, який проживає в м. Кузнецонвськ (нова назва -м.Вараш) Рівненської області та є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до 2-гої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , від 03.03.1993 року.

14.02.2011 року звернулася із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому про проведення нарахування та виплати їй допомоги на оздоровлення у розмірі передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період 2008-2010 рр.

02.03.2011 року Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому листом (а.с. 4) інформувало позивача про відмову у виплаті зазначеної позивачем допомоги у зазначених ним розмірах. При цьому, обумовлений суб`єкт владних повноважень зазначив, що з урахуванням положень ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу проведено виплату допомоги у період 2008-2010рр у розмірах, визначених Постановою КМ України №562 від 12.07.2005 року (100 грн щорічно).

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернулася 11.05.2011 року до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- поновити строк позовної давності, як такий, що був пропущений з поважних причин та прийняти до розгляду в повному обсязі;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому прийняти рішення про призначення, перерахунок та виплату і стягнення позивачу у відповідності до статуту ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесеній до II-ї категорії , відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, починаючи з 21.02.2006 року, виходячи із законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому проводити щорічне нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесеній до II-ї категорії розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, виходячи із законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати.

09.06.2023 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви у якій належним відповідачем зазначено Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради.

07.07.2023 року Кузнецовським міським судом Рівненської області відкрито скорочене провадження у даній справі.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи убачається, що з адміністративним позовом позивач звернулася до суду 10.05.2011 року. На підтвердження обставин стосовно порушеного права зі сторони суб`єкта владних повноважень, щодо неналежного розміру отриманої допомоги на оздоровлення, позивач надала свою заяву від 10.02.2011 року у якій просила провести виплату допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС другої категорії за період 2008-2010 рр у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат та лист Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому листом (а.с. 4), згідно якого позивачу відмовлено у виплаті вказаної допомоги у зазначеному позивачем розмірі за період 2008-2010рр.

При цьому, з тексту позовної заяви убачається, що звертаючись до суду позивач заявила клопотання про поновлення строку на звернення з позовом починаючи з 2006 року та просила задовольнити її позовні вимоги починаючи з 21.06.2006 року.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів установлено, що матеріали справи не містять доказів розгляду та ухвалення процесуального рішення судом першої інстанції відносно заявленого позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом за період 2006-2010 рр.

Не містить оскаржуване судове рішення також і жодних мотивів та висновків суду за позовними вимогами, заявленими позивачем за період з 21.06.2006 року по 31.12.2010 року.

Проте, у цій частині судове рішення не є предметом апеляційного перегляду, позаяк не оскаржується позивачем.

В свою чергу подана відповідачем апеляційна скарга стосується судового рішення про зобов`язання Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу за період з 12.05.2011 року до 28.12.2014 року у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

При цьому доводами апеляційної скарги не заперечується обставин щодо виплати позивачу у строк з 12.05.2011 року до 28.12.2014 року одноразової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі меншому ніж п`ять мінімальних заробітних плат.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги про необґрунтований вихід судом першої інстанції за межі заявлених позовних вимог, а зокрема задоволення вимог за період 2011-2014 рр, то колегія суддів зазначає, що розгляд справи та ухвалення рішення судом здійснено 01 серпня 2023 року.

За змістом позовної заяви, позивач просила суд зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому проводити щорічне нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесеній до II-ї категорії у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, виходячи із законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати.

Отож, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення (01 серпня 2023 року) виплату допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період 2011-2014 рр. проведено, як наслідок вказаний період охоплений позовними вимогами про зобов`язання відповідача проводити щорічне нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесеній до II-ї категорії у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, а відтак підставно були предметом дослідження суду першої інстанції.

Відносно ж доводів відповідача про пропуск строку позовної давності, то колегія суддів зазначає, що строки позовної давності за період 2011-2014 рр позивачем не пропущені. Стосовно ж періоду 2006-2010 рр, то як було установлено колегією суддів, при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції з приводу вказаного періоду не приймав жодного процесуального рішення по суті спору. Як наслідок приведені позивачем доводи не можуть бути правовою підставою для задоволення скарги позивача, яка стосується періоду 2011-2014року.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги з приводу того, що Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради є неналежним відповідачем, то колегія суддів зазначає наступне.

Постановою КМ України № 936 від 20 вересня 2005 р. «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено, що розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення

районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, Фонд соціального захисту інвалідів. Нарахування та виплати, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводять органи соціального захисту населення.

За даними відомостей, що містить ЄДРПОУ та рішення Вараської міської ради №383 від 28.05.2021 року Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому припинило свою діяльність. Пунктом 5.4 вказаного рішення установлено, що особові справи та особові рахунки отримувачів соціальних допомог та інших виплат передаються від Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради.

Рішенням Вараської міської ради №309 від 14.04.2021року створено юридичну особу - Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради, який є структурним підрозділом виконавчого комітету Вараської міської ради та затверджено Положення Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради.

Розділом 2 обумовленого Положення установлено, що до повноважень Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради відноситься реалізація державної політики у сфері соціально-трудових відносин, забезпеченні соціальної підтримки та надання соціальних послуг в тому рахунку і громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виконання програм у сфері соціального захисту населення.

Отож, Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради є органом, визначеним Постановою КМ України № 936 від 20 вересня 2005 р., які проводять нарахування та виплати, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пункту 9 постанови пленуму ВАСУ №2 від 06.03.2008 року при визначенні питання процесуального правонаступництва судам слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та враховувати, що якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого

самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то в такому випадку суду необхідно залучити до участі у справі їх правонаступників. У випадку ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить вирішення питання про

усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Департамент соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради є функціональним правонаступником Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому, до повноважень якого належить вирішення питання щодо нарахування та виплати доплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги стосовно не подання позивачем до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради заяви про виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої частиною четвертою статті 48 Закону № 796-ХІІ, позаяк з матеріалів справи вбачається, що обумовлений вид допомоги було призначено позивачу Управління праці та соціального захисту населення Кузнецовського міськвиконкому, однак її виплата здійснювалася у розмірі меншому ніж передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постановою КМ України № 936 від 20 вересня 2005р не передбачено щорічного подання особами потерпілими від Чорнобильської катастрофи заяв до органів соціального захисту про здійснення певних виплат компенсацій та допомог, передбачених вказаним Законом. Для проведення виплат, передбачених статтею 48 Закону № 796-ХІІ достатньо подання лише однієї заяви з необхідними документами.

А відтак, доводи апеляційної скарги щодо необхідності повторного звернення позивача до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради не ґрунтуються на вимогах закону.

Стосовно ж решти доводів апеляційної скарги які стосуються виплат, то колегія суддів зазначає таке.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону № 796-ХІІ (у редакції, Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996) виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена у розмірі: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п`ять мінімальних заробітних плат.

Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01.01.2008 року) внесено зміни в частину четверту статті 48 Закону № 796-ХІІ, яку викладено в такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 вказані вище зміни визнано неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року діє редакція частини четвертої статті 48 Закону № 796-ХІІ до внесення змін, а саме: щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п`ять мінімальних заробітних плат.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначені міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Колегією суддів установлено, що в 2011 році не існувало законодавчих обмежень виплати допомоги в розмірах, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» та пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету та бюджету пенсійного фонду.

Положення приведених норм закону про державний бюджет України на період 2012 -2013 рр неконституційними не визнавалися, а відтак підлягали застосуванню відповідачем. Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Стосовно періоду 2014 року, то колегія суддів зазначає, що починаючи з 01.01.2014 Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не містилося норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796, якою передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі - п`яти мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Однак, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 03.08.2014, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» до моменту внесення до нього змін Законом № 1622-VІІ, тобто до 02.08.2014, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені пунктами 6-7, відповідно до яких норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що соціальні виплати особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 повинні виплачуватись у відповідності до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позаяк спірна сума щорічної допомоги на оздоровлення не є щомісячною соціальною допомогою, а виплачується лише раз на рік та на таку виплату позивач набула право до моменту внесення обумовлених змін, тобто на момент, коли застосуванню підлягали норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для здійснення перерахунку і виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, визначеному в ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що позивач у період 2011 року та 2014 року набула право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, визначених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції за період 2012-2013 рр та вважає, що оскаржуване судове рішення у цій частині ухвалено без додержанням норм матеріального права, а відтак апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування за період 2012-2013рр з ухваленням у цій частині постанови про відмову позивачу у задоволенні вказаних вимог.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2023 року у справі № 2-а/1711/1293/11 скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради за період 2012 та 2013 років.

Ухвалити у вказаній частині постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні вказаних позовних вимог.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос