Справа № 460/15643/23
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року м. Рівне №460/15643/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати дії Адміфністрації Державної прикордонної служби України, які полягають у обрахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням у лютому 2023 року II групи інвалідності ОСОБА_1 із врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2020 року протиправними; 2) зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2023 року у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або частково втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призначені на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, із врахуванням вже виплаченої суми. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 23.09.2020 позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я. 17.03.2021 позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності, відповідно йому виплачена грошова допомога в сумі 36785грн. Однак, 17.10.2022 позивача прийнято на військову службу по мобілізації на особливий період. А вже з 20.02.2023 позивачу встановлено 2 групу інвалідності. При цьому, позивачу доплачена грошова допомога в сумі 593815грн. Однак, як стверджує позивач, під час нарахування грошової допомоги, відповідач взяв величину розрахунку прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020, а не станом на 01.01.2023, що є протиправним. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що первинний огляд МСЕК був 17.03.2021, при якому позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 03.12.2020. Повторний огляд 02.03.2023 був з тієї ж причини, що і первинний, тому розрахункова величина для обрахунку грошової допомоги має бути застосована - прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020, а не станом на 01.01.2023. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 04.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою сулу від 01.08.2023 запропоновано позивача дати згоду на заміну неналежного відповідача на належного.

Ухвалою сулу від 11.08.2023 здійснено заміну неналежного відповідача на належного, розгляд справи вирішено здійснити спочатку.

Розглянувши позовну заяву, відзив на неї, з`ясувавши обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 23.09.2020 наказом командира військової частини НОМЕР_1 звільнений з військової служби за пунктом 2 підпункту «б» (за станом здоров`я) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до первинного огляду медико-соціальною експертною комісією від 17 березня 2021 року позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 03 грудня 2020 року.

Відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02 вересня 2021 року № 131, позивачу призначена та виплачена грошова допомога у сумі 36785 грн.

17 жовтня 2022 року позивача прийнято на військову службу по мобілізації на особливий період, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, позивач був скерований на лікування та Військово-лікарську комісію на предмет встановлення придатності до військової служби.

Згідно Свідоцтва про хворобу № 798/553 від 07 грудня 2022 року госпітальної ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ, позивачу був встановлений «експертний діагноз, а саме ішемічна хвороба серця. Залишкові явища трансмурального інфаркта міокарда передньо-перегородкового відділу лівого шлуночка (24.10.22); стентування передньої міжшлуночкової гілки лівої коронарної артерії (24.10.22 - 2 стенти, синдрому Дреслера (19.11.22) - у вигляді великовогнищевого пост інфарктного кардіосклерозу...», і позивач визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця від 06 лютого 2023 року № 20 - «захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини».

Крім того, інші захворювання - склеродермія тулуба та гомілок, зниження гостроти зору тощо - пов`язані з проходженням військової служби.

Відповідно до витягу із Акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 822762, позивачу встановлена II група інвалідності з 20 лютого 2023 року у зв`язку з захворюваннями, які пов`язані з захистом Батьківщини.

23 грудня 2022 року наказом начальника Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України № 335-0C, позивач виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення, за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та захистом Батьківщини, Рішенням комісії Державної прикордонної служби України № 121, затвердженого Головою ДПСУ 30 березня 2023 року, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року з урахуванням раніше виплаченої суми - у сумі 593815 гривень, які 11 квітня 2023 року перераховано на картковий рахунок позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

18 травня 2023 року представник позивача звернувся до відповідача за роз`ясненнями про причину нарахування одноразової грошової допомоги з розрахунку прожиткового мінімуму встановленого законодавством на 01 січня 2020 року (2102 грн), а не станом на 01 січня 2023 року, тобто на рік, у якому вперше встановлено інвалідність, як то передбачено пунктом 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, на що отримав відповідь відповідача з якої вбачається, що оскільки первинний огляд МСЕК був 17.03.2021, при якому було встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 03.12.2020, з тієї ж причини, що і при повторному огляді 02.03.2023, при якому встановлено II (другу) групу інвалідності, тому комісією ДПСУ було вирішено застосувати прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року.

Не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві регулюються Законом України № 2232-XII від 25.03.1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232), Законом України № 2011-XII від 20.12.1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

За приписами ст. 41 Закону № 2232 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпункт б) частини першої статті 16-2 Закону № 2011 визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011).

На виконання пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Кабінет Міністрів України затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) (п. 1 Порядку № 975).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Із аналізу наведених правових норм чітко слідує, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Як наведено вище по тексту рішення, вперше позивачу встановлено інвалідність з 20.02.2023 згідно довідки МСЕК серії 12 АПАБ № 822762 від 02. 03.2023 року. Інших документів, які б підтверджували зміну інвалідності, матеріали даної справи не містять.

З огляду на наведене, суд уважає, що при обрахунку грошової допомоги, відповідач мав застосовувати величину - прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто на 01.01.2023.

Доводи відповідача про те, що при первинному огляді у 2021 році позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 03.12.2020, тому і грошова допомога розраховується із величини прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020, є помилковими, позаяк, як встановлено судом, 03.12.2020 інвалідність позивачу не встановлювалась. До того ж, наведені вище норми права є чіткими, зрозумілими та не допускають неоднозначного трактування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, тому позовна заява підлягає до задоволення.

Підстави для відшкодування судового збору в порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати дії Адміністрації Державної прикордонної служби України, які полягають у обрахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням у лютому 2023 року II групи інвалідності ОСОБА_1 із врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2020 року протиправними.

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2023 року у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або частково втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призначені на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням виплаченої суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 жовтня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Адміністрація Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034039)

Суддя Т.О. Комшелюк