Справа № 380/8971/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/8971/23 пров. № А/857/15472/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Карп`як О.О. у м. Львові) у справі № 380/8971/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби безпеки України на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів у якому просив скасувати постанову про застосування господарського штрафу № 353775 від 05.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що порушень законодавства про автомобільний транспорт допущено не було, оскільки даний автомобіль використовувався не для перевезень пасажирів, а для власних потреб. Позивач стверджує, що їздить у м. Турка, щоб закупити продукти для себе та сім`ї, та подеколи з ним їздить хтось з родичів або сусідів. Зазначає, що 23.02.2023 позивач поїхав у м. Турка у своїх справах та разом з ним поїхали його родичі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , який взяв із собою жінку та дитину. Зазначає, що по дорозі на зупинках не зупинявся, пасажирів не брав, за поїздку вищенаведені особи нічого не платили, оскільки перебувають у хороших відносинах. Також позивач зазначає, що пред`явивши працівникам Укртрансбезпеки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ним дотримано вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», відтак його притягнення до відповідальності є безпідставним, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Крім цього зазначає, що відповідальність згідно з оскаржуваною постановою щодо застосування адміністративно господарського штрафу, не підлягає до позивача оскільки позивач не є фізичною особою підприємцем.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 353775 від 05.04.2023, якою стягнуто з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн, прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 23.02.2023 року о 08 год. 30 хв. посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 20.02.2023 № 013158 проведено перевірку транспортного засобу марки Mersedes - Веnz, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 348189 від 23.02.2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно зі змістом вказаного акту під час перевірки виявлено порушення: «ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення за маршрутом Бітля Турка у водія відсутня копія договору із замовником послуги, транспортний засіб відсутній у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців як засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, що відповідають цим Ліцензійним умовам.». Пояснення водія про причини порушення відсутні. З актом № 348189 водій ознайомився та підписав.

21.04.2022 Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті склав повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства, відповідно до якого позивача запрошено особисто (або уповноважену особу) прибути на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 29.03.2023 з 10:00 год. до 13:00 год. за адресою: Львівська область, місто Городок, вулиця Львівська, будинок 659А/2.

Представником позивача (адвокат М.М. Миньо) на адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті подано клопотання про відкладення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо позивача на 05.04.2023, оскільки перебуватиме у судовому засіданні в іншій справі.

05.04.2023 начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Шульга Олександр, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 353775, якою постановив стягнути з ОСОБА_1 , адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн за порушення: допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Позивач вважаючи спірну постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ) автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Стаття 39 Закону № 2344-ІІІ визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно ст. 39 вказаного Закону автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для водія юридичної особи, фізичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб є посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

автобусний маршрут приміський - автобусний маршрут, який з`єднує населені пункти і протяжність якого не перевищує 50 км;

автобусний маршрут міжміський - автобусний маршрут, який з`єднує населені пункти і протяжність якого перевищує 50 км;

замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів;

нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

В силу вимог статті 39 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Разом з цим, перелік документів згідно ст. 39 Закону № 2344-ІІІ не є вичерпним.

Відповідно до ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, з огляду на вимоги вказаних вище правових норм, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що під час перевірки водій зобов`язаний надати особам, які проводять перевірку відповідні документи. Відсутність (не пред`явлення) вказаних документів, на час проведення перевірки, є підставою для застосування адміністративно - господарського штрафу.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач під час перевірки посадовим особам надав: посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію засобу марки транспортного засобу марки Mersedes - Веnz, номерний знак НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , поліс № 212353767.

Однак, водій транспортного засобу не надавав посадовим особам на момент проведення перевірки договір із замовником транспортних послуг та не надав зазначених документів до суду. Також в акті перевірки було зазначено, що даний транспортний засіб відсутній у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців, як засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, що відповідають цим ліцензійним умовам.

Обґрунтовуючи неправомірність притягнення до відповідальності, позивач акцентує, що 23.02.2023 не здійснював послуги з перевезення пасажирів, оскільки вказаний автомобіль використовувався не для перевезень пасажирів, а для особистих потреб, позивач разом зі своїми родичами та сусідами поїхав у м. Турка для закупівлі продуктів для себе та своєї сім`ї.

На переконання суду такі твердження позивача про те, що метою поїздки були особисті потреби, а наявні у салоні транспортного засобу особи були пасажирами, яким він безоплатно надав свої послуги, є надуманими, не підтверджені належними та допустимими доказами і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь.

Водночас суд звертає увагу, що під час перевірки позивач не надав письмових пояснень, а в цьому розділі зазначив «з актом ознайомлений» (а.с. 21).

Відповідач в свою чергу, надав належні та допустимі докази в обґрунтування прийнятого ним рішення.

Так, зокрема, як зазначив суд першої інстанції, що під час розгляду справи було досліджено записи відеофіксації проведення рейдової перевірки, згідно яких було встановлено, що один із пасажирів даного транспортного засобу, який є вчителем історії та правознавства у школі, що знаходиться у селі Бітля, підтвердив, що вони винаймають цей транспортний засіб для перевезення учнів та вчителів школи, проте договору із замовником послуги позивач не надав.

Відтак, судом встановив, що позивачем при здійсненні перевірки, не надано відповідачу документів, передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», які би підтверджували факт, що перевезення пасажирів автобусом здійснювалось для власних потреб, адже позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

В ході судового розгляду справи, судом не встановлено порушення порядку процедури розгляду справи, за наслідками якої винесено оскаржувану постанову, оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази повідомлення позивача про час і місце розгляду справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ст. 60 Законом № 2344-ІІІ, а тому оскаржувана постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу прийнята відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року у справі № 380/8971/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська