Справа № 400/10688/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 р. № 400/10688/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1,Миколаїв,54029,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - відповідач) з вимогами:

1.Визнати протиправною бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту та оголошення заборони на його відчуження з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ідентифікаційний помер НОМЕР_1 , накладеного:

- постановою про відкриття виконавчого провадження №21241423 від 07.09.2010, Заводським ВДВС ММУЮ , державним виконавцем Суліковською М.С.

- постановою про відкриття виконавчого провадження №34133330 від 25.09.2010. Заводським ВДВС ММУЮ, головним державним виконавцем Чигирик І.Г.

2. Зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - зняти арешт та оголошення заборони на його відчуження з нерухомого майна (об?єкт обтяження: арешт нерухомого майна), що належить ОСОБА_1 , ідентифікаційний помер НОМЕР_1 та вилучити запис про обтяження за № 10231487 від 09.09.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна.

3.3обов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - зняти арешт та оголошення заборони на його відчуження з нерухомого майна (об?єкт обтяження: арешт нерухомого майна), що належить ОСОБА_1 , ідентифікаційний помер НОМЕР_1 та вилучити запис про обтяження за №13040440 від 26.09.2012 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що неодноразово звертався до Відповідача з заявами про скасування арешту та накладених на нього обмежень, однак йому було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки на даний момент у виконавчій службі на позивача немає відкритих виконавчих проваджень, а виконавче провадження № 21241423 від 05.10.2011, № 34133330 від 30.12.2013 закрито, усі матеріали знищено, у зв`язку зі спливом строку давності пред`явлення виконавчого листа та ліквідації стягувача ВАТ «Кредитпромбанк». Існування арешту майна Позивача при завершенні Відповідачем всіх виконавчих проваджень відносно Позивача, порушує мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено, що суперечить приписам Закону України «Про виконавче провадження» N: 606-XIV Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII. Отже, на майно позивача у 2010 році накладений арешт по виконавчому провадженні, матеріали якого знищено в 2013 році, але відомості про наявність такого арешту містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна і не дають змоги Позивачу розпоряджатися майном на власний розсуд. У зв`язку із відсутністю жодних документів виконавчого провадження та спливом значного терміну часу, а саме майже 10 років, права позивача підлягають судовому захисту у зв?язку із неможливістю їх захисту в інший спосіб та іншими органами.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив про відсутність наявних елементів правопорушення Відповідача, та що позиція позивача не підтверджена жодними доказами, які в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України є належними, допустимими, достатніми і достовірними, оскільки жодних доказів, які підтверджують неправомірність рішень, дій чи бездіяльності Відповідача, зокрема рішення суду про визнання дій або бездіяльності у взаємозв`язку з підставами позову, не існує. Зокрема, державний виконавець в ході здійснення вищевказаних виконавчих проваджень діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства. Тому всі викладені доводи в позовній заяві щодо протиправності дій державного виконавця є хибними, безпідставними та такими, що не підтверджуються жодними доказами. Жодні з наведених Позивачем обставини та факти, якими обґрунтовано позов, не є такими, що за законодавством є підставами для задоволення позову.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року суд відкрив провадження в адміністративній справі відповідно до ст. 287 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем 07.09.2010 року винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження з накладанням арешту на майно боржника № 21241423 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5130/-8 виданого 15.12.2008 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 43 105, 67 грн, а також державного мита у сумі 431,06 грн., витрат на ІТ3 розгляду справи у сумі 30,00 грн.

09.09.2010 року накладено арешт на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження №10231487.

05.10.2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №21241423 на підставі п.10, ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

07.09.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №34133330 з примусового виконання виконавчого листа №-5130/08 виданого 15.12.2008 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 43 105, 67 грн, а також державного мита у сумі 431,06 грн., витрат на ІТ3 розгляду справи у сумі 30,00 грн.

25.09.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

26.09.2012 року накладено арешт на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження №13040440.

30.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно відомостей з ЄДРПОУ ВАТ «Кредитпромбанк (ПАТ Кредитпромбанк») від 02.06.2020 року статус юридичної особи- припинено.

Позивач у приватній власності має майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0150, загальною площею 5,1527 га, яка знаходиться на території Ковалівської сільської ради, Миколаївської області, Миколаївського р-ну, на яку накладено арешт, на підставі вищезазначених постанов.

3 30.12.2013 року та сьогоднішній день, тобто минуло майже 10 років, як стягувач ВАТ «Кредитпромбанк» не пред`являв виконавчий лист № 2-5130/08, виданий 15.12.2008 року Заводським районним судом м. Миколаєва відносно стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 43 105, 67 грн, а також державного мита у сумі 431,06 грн., витрат на ІТ3 розгляду справи у сумі 30.00 гри - до виконання.

Позивач неодноразово звертався до Відповідача з заявами про скасування арешту та накладених на нього обмежень, однак йому було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки на даний момент у виконавчій службі на позивача немає відкритих виконавчих проваджень, а виконавче провадження № 21241423 від 05.10.2011, № 34133330 від 30.12.2013 - закрито, усі матеріали знищено, у зв`язку зі спливом строку давності пред`явлення виконавчого листа та ліквідації стягувача ВАТ «Кредитпромбанк».

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) находження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного

товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки, законні підстави для зняття арешту з майна боржника на момент винесення постанови про повернення виконавчого документ стягувачу були відсутні, тому суд не вбачає у діях відповідача протиправної бездіяльності. Тому в частині визнання протиправної бездіяльності Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту та оголошення заборони на його відчуження з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 слід відмовити.

Таким чином суд зазначає, що за відсутності відкритого виконавчого провадження відносно позивача з примусового виконання рішення про стягнення боргу, яке було завершено й строк зберігання якого сплив, арешт може бути знятий за рішенням суду

У цьому сенсі суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на нерухоме майно боржника, за умови відсутності у нього боргу перед стягувачем, завершення виконавчого провадження, в рамках якого було накладено такий арешт на нерухоме майно позивача , є у сукупності невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином за встановлених обставин справи, через відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо позивача з примусового виконання рішення про стягнення боргу, знищення відповідачем матеріалів виконавчого провадження, фактичної відсутності у позивача боргу, то арешт, накладений 26.09.2012 року на нерухоме майно позивача та накладених накладених на нього обтяжень підлягає скасуванню судом.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4783-6457-9942-2212 від 21.08.2023 року.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 536,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 248, 256, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,Миколаїв,54029, ) задовольнити частково.

2. Зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,Миколаїв,54029, ) зняти арешт та оголошення заборони на його відчуження з нерухомого майна (об`єкт обтяження: арешт нерухомого майна), що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та вилучити запис про обтяження за № 10231487 від 09.09.2010 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

3.3обов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,Миколаїв,54029, ) зняти арешт та оголошення заборони на його відчуження з нерухомого майна (об`єкт обтяження: арешт нерухомого майна), що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) ідентифікаційний помер НОМЕР_1 та вилучити запис про обтяження за №13040440 від 26.09.2012 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

4. В задоволенні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1,Миколаїв,54029, ) судовий збір у розмірі 536,80 грн сплачений квитанцією № 4783-6457-9942-2212 від 21.08.2023 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд.

Суддя В. С. Брагар