Справа № 520/49/23
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 р. № 520/49/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року.

3. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо заниження суми компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі 2850 грн. за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року).

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року) виходячи з суми 2 850 грн. та з урахуванням вже виплачених коштів.

5. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час мого звільнення.

6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію за неотримане речове майно з врахування норм й термінів, визначених Міністерством оборони України та цін на таке майно, що діяли на час мого звільнення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувані бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року, дії щодо заниження суми компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі 2850 грн. за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року); дії щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час звільнення є протиправними та такими, що порушують права на грошове забезпечення.

Ухвалою суду від 09.01.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2023 апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу ХОАС від 13.02.2023 про повернення позовної заяви - скасовано. Справу направлено до ХОАС для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 21.08.2023 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

05.09.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , з 27.04.2011 року по 23.02.2022 року проходила військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 .

23.02.2022 року позивач звернулася до відповідача з рапортом, в якому просила звільнити її з військової служби через сімейні обставини та виключити її зі списків особового складу та всіх видів забезпечення саме з 23.02.2022 року та зазначила, що порядок звільнення їй доведений, скарг, заяв, претензій до командування військової частини вона не має, що підтверджується копією рапорту ОСОБА_1 від 23.02.2022 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2022 року № 4-РС старшого солдата ОСОБА_1 , механіка відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-комунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої (через сімейні обставини, (військовослужбовець-жінка, яка має дитину (дітей) віком до 18 років) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 року № 39 старший солдат ОСОБА_1 справи та посаду здала 23.02.2022 року та була виключена зі списків особового складу частини з 23.02.2022 року, всіх видів забезпечення і направлена для зарахування на військовий облік до районного ТЦК та СП м. Харкова.

В позовній заяві позивачем зазначено, що відповідачем при її звільнені було допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року та вчинено протиправні дії щодо заниження суми компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі 2850 грн. за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року), протиправні дії щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час звільнення є протиправними та такими, що порушують права на грошове забезпечення.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року та визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо заниження суми компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі 2850 грн. за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року) та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року) виходячи з суми 2 850 грн. та з урахуванням вже виплачених коштів, суд зазначає наступне.

У відповідності до абзацу 3 пункту 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно пункту 231 Положення № 1135/2008 військовослужбовець, стосовно якого прийнято рішення про дострокове розірвання контракту про проходження військової служби, мас право оскаржити наказ про дострокове розірвання контракту і звільнення з військової служби у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що станом на момент видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 лютого 2022 року № 39 старший солдат ОСОБА_1 погодила проведення з нею усіх необхідних розрахунків та не заперечувала проти розмірів всіх основних та додаткових виплат, які вона отримувала за час проходження військової служби, крім цього, позивач не заперечувала проти виключення її зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ.

Відповідно до абзаців 1, 3-5 та 11 частини першої статті 12 вказаного Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, у разі відсутності можливості розміщення військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, гуртожитках (сімейних гуртожитках) для військовослужбовців офіцерського складу, в тому числі для тих, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, та членів їх сімей військова частина орендує житло або за бажанням військовослужбовця виплачує йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Розділу 5 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року (далі - Наказ № 380) компенсація за піднайом виплачується за місцем проходження військової служби (навчання) відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 (далі - Порядок виплати грошової компенсації).

Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26 червня 2013 року затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень (далі - Порядок № 450).

Згідно пункту 1 Порядку № 450, цей Порядок визначає розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі -грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 450 особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує у м. Києві -двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах -півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім і" зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 раза.

Згідно пункту 3 Порядку № 450 виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, МВС, Службі безпеки, розвідувальним органам, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку та Держспецтрансслужбі, Управлінню державної охорони, а також МОН, ДКА на відповідний рік.

Пунктом 4 Порядку № 450 визначено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема: особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом,» за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 450 для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім і'; копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї; інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім ї; копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу); копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки; належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, розвідувальними органами, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).

Згідно абзацу 1 пункту 5 Розділу V Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року (далі - Інструкція № 380) військовослужбовцям відповідних категорій та курсантам вищих військових закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) житлового приміщення (далі - компенсація за піднайом).

Абзацом пункту 5 Розділу V Інструкції № 380 встановлено, що компенсація за піднайом виплачується за місцем проходження військової служби (навчання) відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 (далі - Порядок виплати грошової компенсації).

У відповідності до пункту 6 Розділу V Інструкції № 380 конкретний розмір компенсації за піднайом щороку визначається з огляду на наявний фінансовий ресурс, передбачений в кошторисі Міноборони для цієї виплати на відповідний бюджетний період.

Згідно пункту 7 Розділу V Інструкції № 380 для отримання компенсації за піднайом військовослужбовець подає рапорт командиру військової частини. Разом з рапортом військовослужбовець подає документи згідно з переліком, встановленим Порядком виплати грошової компенсації (Порядком № 450), довідку про склад сім`ї та довідку про перевірку житлових умов.

Пунктом 8 Розділу V Інструкції № 380 визначено, ідо виплата грошової компенсації військовослужбовцям відповідних категорій та курсантам вищих військових закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які перебувають у шлюбі, здійснюється в порядку виплати грошової компенсації та в межах бюджетних призначень, затверджених для цих потреб, за місцем проходження військової служби (навчання) або (у разі відсутності за місцем проходження військової служби (навчання) фінансового органу) за місцем виплати їм грошового забезпечення.

У відповідності до пункту 9 Розділу V Інструкції № 380 виплата компенсації за піднайом військовослужбовцям та припинення такої виплати здійснюється на підставі наказу командира військової частини. Компенсація за піднайом виплачується з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту.

Отже, визначення розміру грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення та її виплата здійснюються не лише згідно наказу командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець, а її розмір не повинен перевищувати розмір визначений пунктом 2 Порядку № 450 та виплата грошової компенсації здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони на відповідний рік і щороку визначається з огляду на наявний фінансовий ресурс, передбачений в кошторисі Міноборони для цієї виплати на відповідний бюджетний період.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем виконано вимоги Кабінету Міністрів України встановлені Порядком № 450 та вимоги Міністерства оборони України встановлені Інструкцією № 380 щодо визначення розміру грошової компенсації за піднайом житлового приміщення та її виплату виключно в рамках відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони.

Так, пунктом 12 наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 року № 59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік» визначено, що з 01 січня 2021 року розмір виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (підйом) ними жилих приміщень встановлюється - в обласних центрах - 2850 грн. на місяць, в інших населених пунктах - 1900 грн. на місяць. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розмірі збільшуються в 1,5 раза.

Пунктом 12 наказу Міністерства оборони України від 31.01.2022 року № 30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» визначено, що з 01 січня 2020 року розмір виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) ними жилих приміщень встановлюється - в обласних центрах - 2850 грн. на місяць, в інших населених пунктах - 1900 грн. на місяць. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розмірі збільшуються в 1,5 раза.

Зазначені розміри виплат грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення повністю узгоджуються з нормами права встановленими пунктом 3 Порядку № 450 та пунктом 6 розділу V Інструкції № 380.

Також, пунктом 4 Порядку № 450 передбачено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Таким чином суд звазначає, визначення розміру грошової компенсації військовослужбовцю здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони та залежить саме від місця проходження військової служби (фактичного місця проходження військової служби військовослужбовцем), а не від територіального місця розташування чи юридичної адреси військової частини НОМЕР_1 .

Як встановлено судом вище, старший солдат ОСОБА_1 проходила військову службу на посаді механіка відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-комунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 року № 39.

Інформаційно-комунікаційний вузол військової частини НОМЕР_1 є підпорядкованим структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 та територіально розташований в с. Бобрівка, Харківського району, Харківської області.

Зазначена обставина підтверджується відповіддю Харківського Квартирно-експлуатаційного управління від 16.08.2023 року № 583/987 на запит військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2023 року № 225/11/43/30.

Як зазначено у вказаній відповіді військове містечко № НОМЕР_2 на фондах якого дислокувався (розташовувався), зокрема інформаційно - телекомунікаційний вузол військової частини НОМЕР_1 територіально розташоване у АДРЕСА_2 .

Також, згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 «Про організацію фельд`єгерсько-поштового зв`язку в 2021 та в 2022 роках від 16.12.2020 року № 909 та від 13.12.2021 року № 988 відповідно, поштова адреса інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що с. Бобрівка, Харківського району, Харківської області - не є обласним центром, а належить до інших населених пунктів.

Крім того, як зазначалося вище, пунктом 4 Порядку № 450 передбачено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і Старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Судом встановлено, що позивач подала відповідний рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом (найом), житла, який датований 10.02.2021 року, таким чином, у відповідності до пункту 4 Порядку № 450 початком виплати позивачу вказаної грошової компенсації є 10.02.2021 року.

На виконання вищезазначених вимог пункту 4 Порядку № 450, в залежності від надходження коштів для виплати зазначеної компенсації на рахунки військової частини НОМЕР_1 , командиром військової частини НОМЕР_1 були видані відповідні накази «Про виплату грошової компенсації військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділів за піднайом (найом) жилих приміщень в березні 2021 року за лютий 2021 року від 25.03.2021 року № 214, в квітні 2021 року за березень 2021 року від 23.04.2021 року № 273, в травні 2021 року за квітень 2021 року від 21.05.2021 року № 348, в липні 2021 року за травень 2021 року від 12.07.2021 року № 462, в вересні 2021 року за червень 2021 року від 13.09.2021 року № 594, в жовтні 2021 року за липень 2021 року від 13.10.2021 року № 694, в жовтні 2021 року за серпень 2021 року від 13.10.2021 року № 695, в жовтні 2021 року за вересень 2021 року від 13.10.2021 року № 696, в листопаді 2021 року за жовтень 2021 року від 05.11.2021 року № 749, в грудні 2021 року за листопад 2021 року від 13.12.2021 року № 985, в січні 2022 року за грудень 2021 року від 25.01.2022 року № 63, в лютому 2022 року за січень 2022 року від 17.02.2022 року № 129, в березні 2022 року за лютий 2022 року» від 18.03.2022 року № 174, копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про невиплату компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року, спростовуються наказами командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату грошової компенсації військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділів за піднайом (найом) жилих приміщень в березні 2021 року за лютий 2021 року від 25.03.2021 року № 214, в квітні 2021 року за березень 2021 року від 23.04.2021 року № 273, в травні 2021 року за квітень 2021 року від 21.05.2021 року № 348, в липні 2021 року за травень 2021 року від 12.07.2021 року № 462, реєстром нарахування грошової компенсації за піднайом жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділів, за березень місяць № 3 від 25.03.2021 року (за лютий), за травень місяць № 5/1 від 19.05.2021 року наказ № 273 від 23.04.2021 року (за березень), за квітень місяць № 4-6 від 11.06.2021 року (за квітень).

Враховуючи, що у відповідності до пункту 2 Порядку № 450 особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній), починаючи з дня реєстрації поданого рапорту військовослужбовця (пункт 4 Порядку № 450), а як було встановлено судом вище, позивач набула право на таку виплату тільки з 10.02.2021 року, коли подала відповідний рапорт на виплату компенсації і його було зареєстровано, позивач не набула права на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у лютому 2021 року.

Виплата грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату грошової компенсації військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділів за піднайом (найом) жилих приміщень в березні 2021 року за лютий 2021 року від 25.03.2021 року № 214 в розмірі 1289 грн. 29 кон. за місяць, здійснена пропорційно кількості днів в лютому 2021 року (28 днів) з урахуванням дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту позивачем, а саме 10.02.2021 року.

1900,00/28 днів X 19 днів = 1289, 29 грн., де

1900,00 грн. - виплата на місяць; 28 - кількість днів в лютому 2021 року

19 - кількість днів в лютому 2021 року, за які належить виплата з 10.02.2021 року.

Виплата грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату грошової компенсації військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділів за піднайом (найом) жилих приміщень в березні 2022 року за лютий 2022 року від 18.03.2022 року № 174 в розмірі 1560 гри. 71 коп. за місяць, здійснена пропорційно кількості днів в лютому 2022 року (28 днів) з урахуванням дня звільнення та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення позивача з 23.02.2022 року

1900,00/28 днів X 23 дня = 1560,71 грн., де

1900,00 грн. - виплата на місяць;

28 - кількість днів в лютому 2021 року

23 - кількість днів в лютому 2022 року, за які належить виплата по 23.02.2022 року.

Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що визначення розміру грошової компенсації має здійснюватися виходячи з місця проходження військової служби позивача, а саме військова частина НОМЕР_1 , яка розташована у м. Харкові, з огляду на проходження безпосередньої служби ОСОБА_1 у інформаційно-комунікаційнийому вузлі військової частини НОМЕР_1 - підпорядкованому структурному підрозділі віськової частини НОМЕР_1 , який територіально розташований в АДРЕСА_2 .

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач - військова частина НОМЕР_1 , при виданні вищевказаних наказів «Про виплату грошової компенсації військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділів за піднайом (найом) жилих приміщень та визначені ними та подальшій виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення, виходячи із розміру як для інших населених пунктів, що складає 1900 грн. на місяць у 2021 та 2022 роках, відповідно, діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, враховуючи фактичне місце проходження військової служби ОСОБА_1 згідно із відповідним наказом командира (начальника) військової частини.

Щодо вимоги позивача виизнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час звільнення позивача та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію за неотримане речове майно з врахування норм й термінів, визначених Міністерством оборони України та цін на таке майно, що діяли на час звільнення позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У відповідності до абзацу 2 п. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Так постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 затверджено «Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» (далі - Порядок № 178).

В свою чергу норми забезпечення речовим майном та Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджено наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 (далі - Норми № 232 та Інструкція № 232).

За приписами пункту 2 Інструкції № 232 основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Згідно з пунктом 4 Розділу III Інструкції № 232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

У відповідності до пункту 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року ДДЗ та ГІМР надає до ЦУРЗ. ЦУРЗ відповідно до наданих цін ДДЗ та ПМР складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.

Оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюються за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони.

Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу (крім курсантів ВВНЗ, військовослужбовців строкової служби та військових ліцеїв), які проходили військову службу, нарахування заборгованості здійснюється, зокрема, під час звільнення в запас без права носіння військової форми одягу за речове майно пропорційно час, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини.

У разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

У разі дострокового звільнення осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, у зв`язку із скороченням штатів, хворобою та за сімейними обставинами таке утримання не проводиться.

Військовослужбовці забезпечується речовим майном, яке не було отримане впродовж служби, право на отримання якого настало, або їм виплачується грошова компенсація за цінами, що діють на час звільнення.

У відповідності до пункту 8 Розділу III Інструкції № 232 забезпечення речовим майном військовослужбовців-жінок здійснюється за встановленими для них Нормами і в порядку, викладеному для відповідних категорій військовослужбовців.

Військовослужбовцям-жінкам предмети обмундирування та взуття видаються, як правило, у готовому вигляді. Військовослужбовцям-жінкам, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною без збереження грошового утримання, речове майно не видається, а період часу перебування у відпустці до строку носіння не зараховується.

З наведеного вбачається, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п. 4 Порядку № 178).

В свою чергу, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 року № 39 у відповідності до вимог частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету міністрів України № 178 від 16.03.2016 року, на підставі наданого рапорту і довідки про вартість речового майна, що належить до видачі у зв`язку із звільненням, нижчепоіменовним військовослужбовцям виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі: старшому солдату ОСОБА_1 валеріївні, механіку відділення приймальних радіопристроїв приймального радоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , - 25202,76 грн. підстава рапорт (вх.№ 41/р від 23.02.2022) довідка № 15 від 23.02.2022 року.

При розрахунку позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно було застосовано ціни станом на 01.01.2022 року на предмети речового майна, які належать до видачі згідно норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту.

Розрахунок компенсації за неотримане речове майно позивачу здійснив начальник речової служби логістики військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 .

Тобто розрахунок проводився начальником речової служби логістики військової частити НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 , який є я спеціалістом щодо організації речового забезпечення, у відповідності до вимог Закону № 2011 -XII, Порядку № 178, Норм № 232, Інструкції № 232, за цінами станом на 01.01.2022 року на предмети речового майна, які належать до видачі згідно норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту.

Суд зазначає, що позивачем не додано до позову жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час звільнення позивача.

Натомість суд зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 надано ціни станом на 01.01.2022 року на предмети речового майна, які належать до видачі згідно норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту та довідку № 15 від 23.02.2022 року про вартість речового майна, що належить до видачі старший солдат ОСОБА_1 в розмірі 25202,76 грн., які підтверджують правомірність нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове забезпечення в розмірі 25202,76 грн.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині також є такими, що не підлягають задоволенню.

Окрім іншого суд окремо наголошу, що як вже було встановлено вище, старший солдат ОСОБА_1 проходила військову службу на посаді механіка відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-комунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 - підпорядкований структурний підрозділ військової частини НОМЕР_1 та перебувала на всіх видах забезпечення, втому числі і грошовому у військові частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2022 року № 4-РС старшого солдата ОСОБА_1 , механіка відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-комунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої (через сімейні обставини, (військовослужбовець-жінка, яка має дитину (дітей) віком до 18 років) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 року № 39 старший солдат ОСОБА_1 справи та посаду здала 23.02.2022 року та була виключена зі списків особового складу частини з 23.02.2022 року, всіх видів забезпечення і направлена для зарахування на військовий облік до районного ТЦК та СІ І м. Харкова.

Станом на час прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 лютого 2022 року № 39 старший солдат ОСОБА_1 погодила проведення з нею усіх необхідних розрахунків та не заперечувала проти розмірів всіх основних та додаткових виплат, які вона отримувала за час проходження військової служби, крім цього, позивач не заперечувала проти виключення її зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Більше того, саме ОСОБА_1 була ініціатором власного звільнення, власноруч написавши 23.02.2022 року рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення її з військової служби через сімейні обставини та виключення її зі списків особового складу та всіх видів забезпечення саме з 23.02.2022 року.

У зазначеному рапорті ОСОБА_1 просить виключити її зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення саме з 23 лютого 2022 року, при цьому, зазначає, що порядок звільнення їй доведений, скарг заяв, претензій до командування військової частини вона не має, що підтверджується копією вказаного рапорту, яка міститься в матеріалах справи.

У відповідності до абзацу 3 пункту 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини мас бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно пункту 231 Положення № 1135/2008 військовослужбовець, стосовно якого прийнято рішення про дострокове розірвання контракту про проходження військової служби, мас право оскаржити наказ про дострокове розірвання контракту і звільнення з військової служби у порядку, встановленому законодавством.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що на час прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2022 року № 39 старший солдат ОСОБА_1 справи та посаду здала 23.02.2022 року та була виключена зі списків особового складу частини з 23.02.2022 року, всіх видів забезпечення і направлена для зарахування на військовий облік до районного ТЦК та СП м. Харкова та не заперечувала проти розмірів всіх основних та додаткових виплат, які вона отримувала за час проходження військової служби, а отже зазначене також є підставою для відмови в задоволенні даного позову

Окрім іншого, як вже було зазначено судом вище, у разі дострокового звільнення осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, у зв`язку із скороченням штатів, хворобою та за сімейними обставинами компенсації за неотримане речове майно не проводиться, а оскільки позивача було звільнено саме за сімейними обставинами, що не заперечується сторонами по справі, то суд дійшов висновку, що вказане також є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.