Справа № 344/1905/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питання роз`яснення судового рішення

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 344/1905/23 пров. № А/857/15124/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі 344/1905/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського районного управління поліції про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року (Провадження № 2-ар/344/11/23) відмовлено у відкритті провадження в частині вимог позову ОСОБА_1 до Івано-Франківського районного управління підрозділу Головного управління національної поліції (РУПГУНП) в Івано-Франківській області про визнання рішення таким, що не відповідає порядку закінчення розгляду адміністративної справи, зобов`язання прийняти рішення, визнання дій в якості затримання особи; визнання протиправним та безпідставним затримання;

- адміністративний позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського районного управління підрозділу Головного управління національної поліції (РУПГУНП) в Івано-Франківській області про визнання протиправної бездіяльності - не прийняття постанови в адміністративній справі №6565, стягнення 5000 гривень матеріальної шкоди, 128000 гривень судових витрат, 500000 гривень моральної шкоди з усіма матеріалами до нього, міркуваннями, заявами та клопотаннями повернуто позивачу.

Не погодившись із прийнятим рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

22.08.2023р. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року у справі № 344/1905/23 залишено без руху у зв`язку із невідповідністю апеляційної скарги вимогам ст.295 КАС України, а саме пропуском строку апеляційного оскарження.

03.09.2023 р. на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2023 р. у справі №344/1905/23.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали від 22.08.2023р. про залишення апеляційної скарги без руху - відмовлено.

Одночасно, судом апеляційної інстанції 11.09.2023р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження з підстав ненадання апелянтом заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.

Крім того, у вказаній ухвалі колегія суддів роз`яснила апелянту, що замість виконання вимог ухвали про залишення апеляційної ухвали без руху, апелянт зловживаючи процесуальними правами звернувся до суду із заявою щодо роз`яснення способу виконання ухвали від 22.08.2023р. про залишення апеляційної скарги без руху.

04.10.2023р. апелянт звернувся до суду із заявою про роз`яснення ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Перевіривши доводи заяви та матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновків що заява про роз`яснення судового рішення не підлягає до задоволення.

Так, у поданій заяві ОСОБА_2 просить роз`яснити ухвалу суду від 11.09.2023р., а саме:

- чи не приховав помічник письмові докази, адже за ним треба «глаз да глаз»

- а що апеляційному суду можна порушувати десятиденний строк;

- копію ухвали апелянт отримав 01.09.2023р і строк у нього закінчився 11.09.2023р. до «кінця суток».

ч.1 ст.254 КАС України передбачено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення його недоліків є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Отже, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко зрозуміти та виконати внаслідок неясності (незрозумілості) його резолютивної частини.

При цьому, суд роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Із змісту ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023р. видно, що така в цілому є чіткою та зрозумілою, містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при її прийнятті, а також покликання на положення закону, якими він керувався.

ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Слід зазначити, що зі змісту заяви вбачається, що фактичними її вимогами є перегляд викладених висновків суду апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали про роз`яснення судового рішення, якою по-іншому вирішити відповідні вимоги апелянта зазначені в апеляційній скарзі а також ряд інших заяв та клопотань.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу апелянта на ту обставину, що оскільки апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, а підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані скаржником, є неповажними, з метою не порушення права особи на доступ до правосуддя суд апеляційної інстанції залишив без руху апеляційну скаргу та надав ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та надання належних доказів поважності пропуску цього строку.

Однак, апелянт зловживаючи процесуальними правами, самостійно затягуючи строки розгляду даної справи та невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, замість її виконання подає заяви про роз`яснення способу виконання ухвали та роз`яснення такої.

Одночасно апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до п.1 ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2021 року в адміністративній справі № 766/20776/17 вказав, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Також суд касаційної інстанції зауважив, що механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснення процесуальних дій (бездіяльності) зовні «схожі» на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що свобода вираження поглядів сторонами не є необмеженою і певні інтереси, такі як авторитет суду, є достатньо важливими для виправдання обмежень цього права (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маріапорі проти Фінляндії», заява № 37751/07, § 62, від 06.07.2010).

Тому, хоча сторони й мають право коментувати процес здійснення правосуддя для того, щоб захистити свої права, їхня критика не повинна виходити за певні межі. Зокрема, потрібно розрізняти критику та образу. Якщо єдиною метою будь-якої форми вираження поглядів є образа або зазіхання на гідність суду або його членів, належна санкція не буде, в принципі, становити порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що виправдовується потребою захисту авторитету суду (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Скалка проти Польщі», заява № 43425/98, § 34, від 27.05.2003; «Садай проти Туреччини», заява № 32458/96, §36, від 30.03.2006р., та «Жугіч проти Хорватії», заява № 3699/08, § 45, від 31.05.2011р.).

У заяві про роз`яснення ухвали апелянт вказує про приховування доказів помічником судді, підміною понять та образами на адресу помічника, що в даному випадку є неприпустимим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта що його пасивна поведінка щодо неусунення недоліків апеляційної скарги не може бути підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки заява про визнання причин пропуску строків звернення до суду надійшла на адресу апеляційного суду лише 14.09.2023р., тобто після винесення ухвали від 11.09.2023р. та повернута до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення, оскільки вказана заява містить лише припущення апелянта щодо професійності апеляційного суду та не стосується роз`яснення ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дане питання розглянуто судом у порядку письмового провадження, враховуючи наявність передбачених ч.3 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України умов для такого розгляду.

Керуючись статтями 254, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі 344/1905/23 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель