Справа № 420/16826/22
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2023 року

Київ

справа №420/16826/22

адміністративне провадження №К/990/33953/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛВАС» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2023 у справі №420/16826/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛВАС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2023 до суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛВАС» (далі - скаржник), направлена до суду поштою 04.10.2023.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Однак, зі змісту касаційної скарги неможливо виокремити, з яким саме висновком не погоджується позивач.

Так у касаційній скарзі приведено постанови Верховного Суду з питання застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у яких викладено позицію про те, що ця норма містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері.

Слід зазначити, що керуючись саме такими висновками Верховного Суду, суди ухвалили судові рішення у цій справі. Зі змісту касаційної скарги неможливо встановити, в чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми.

Водночас у касаційній скарзі ставиться питання про те, що суди попередніх інстанцій проігнорували те, що оскаржуваний наказ не містить посилання на підстави, які зумовили призначення такої перевірки.

Такі доводи за своїм змістом, по-перше, свідчать про доведення скаржником порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яким кореспондує підстава для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Однак, скаржник таку не визначає.

По-друге, такі доводи за своїм змістом утворюють умови застосування інших норм матеріального права - статей 80, 81 ПК України.

Також у касаційній скарзі із посиланням на висновки Верховного Суду наведені доводи про те, що допущення процедурних порушень під час призначення перевірки є підставою для скасування рішення, прийнятого за наслідками проведеної перевірки.

Однак, враховуючи, що у цій справі перевірку не було проведено через відсутність посадових осіб позивача за місцезнаходженням, неможливо встановити взаємозв`язок цих доводів касаційної скарги із дійсними обставинами, що мають місце у цій справі.

Крім того, зі змісту судових рішень у цій справі вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України можливість відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Однак, у касаційній скарзі відсутні обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

2. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Скаржник у касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції. Водночас обґрунтування вимог касаційної скарги зводиться до незгоди як з висновком суду апеляційної інстанції, так і з висновком суду першої інстанції про дотримання контролюючим органом вимог податкового законодавства під час призначення перевірки.

Отже, приведене скаржником обґрунтування не узгоджується з вимогами касаційної скарги, що в подальшому може вплинути як на визначення меж касаційного перегляду, так і обсяг останнього.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛВАС» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2023 у справі №420/16826/22 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- уточнити вимоги до суду касаційної інстанції та/або їх обґрунтування;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко