Справа № 380/11558/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11558/23 пров. № А/857/13510/23

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Лунь З.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України UA209180/2023/000630 від 20.10.2021, визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України UA209000/2023/700006/2 від 11.04.2023.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що уповноваженою особою позивача подано до Львівської митниці Держмитслужби митну декларацію для митного оформлення імпорту автомобіля бувшого у використанні марки MERCEDES- BENZ, модель - SPRINTER, вартістю 7500 ЄВРО. Як зазначив позивач, на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару за ціною договору, разом з митною декларацією декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, було надано рахунок-фактуру (інвойс) № 20230013 від 28.03.2023, платіжний документ, що підтверджує вартість товару № б/н від 28.03.2023, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 438 від 10.04.2023 та копію митної декларації країни відправлення № 23SK6158EX30335102 від 28.03.2023. Однак відповідач прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість товару збільшилась та становить 15300,00Євро, що відповідно призвело до надмірної сплати митних платежів. При цьому, жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності всіх відомостей відповідач не надав. Таким чином, позивач вважає, що надані до митного оформлення документи в повній мірі відображають зовнішньоекономічну операцію, узгоджуються між собою та містять достатню інформацію про ввезений товар для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару підлягає скасуванню. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Львівська митниця Державної митної служби України. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2023 митним брокером було подано до митного оформлення електронну вантажну митну декларацію (далі - ЕМД) № 23UA48U8 на товар «автомобіль вантажний б/в, ізотермічний рефрижератор, категорія - N2, призначений для перевезення вантажів, по дорогах загального користування, повна маса транспортного засобу - 4600 кг, марка MERCEDES- BENZ, модель - SPRINTER, кількість місць для сидіння (включаючи водія) - 2, рік виготовлення - 2015, номер двигуна - немає даних, кузов № НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, тип палива - дизель, об`єм двигуна - 2143 см3, потужність - 120 кВт, дата першої реєстрації - 10.03.2015 ».

Під час митного оформлення позивачем було заявлено митну вартість за пунктом 1 частини першої статті 57 Митного кодексу України (далі - МК України) по ціні договору, а саме: 7500,00Євро (графа 42, 43 декларації).

Для підтвердження митної вартості декларантом подавалися такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №20230013 від 28.03.2023, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №23UA84U5 MV66266 від 30.03.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.03.2023, договір про надання послуг митного брокера від 29.03.2023, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового серії ВН 07489, платіжний документ, що підтверджує вартість товару № б/н від 28.03.2023, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 438 від 10.04.2023 та копію митної декларації країни відправлення № 23SK6158EX30335102 від 28.03.2023.

Під час опрацювання документів, поданих декларантом разом з митною декларацією №23UA48U8 та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару встановлено, що дані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до поданого банківського документу, що стосується товару б/н від 28.03.2023 відсутнє призначення оплати, що унеможливлює встановити відомості, за який товар були перераховані кошти; висновок експерта № 438/23 від 10.04.2023р не відповідає вимогам, що передбачені наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 (Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів); висновком експерта продубльовано фактурна вартість задекларованого товару, а не на підставі розрахункових даних подібних чи ідентичних задекларованому товару; в експортній декларації країни відправлення 23SK6158EX30335102 від 28.03.2023 під кодом №730 зазначена вантажно-транспортна накладна SK5387028 (CMR), яка до митного контролю не надана, відповідно, відсутні відомості, які унеможливлюють встановити суб`єкта який відповідає за перевезення та суму яка понесена на транспортування товару.

Згідно наказу ДМСУ від 01.07.2021№476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст. 53 та ст. 54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи, а саме:

-договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу);

-якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності;

-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

-якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

-транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару;

-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

-копію митної декларації країни відправлення Львівською митницею прийнято рішення від 14.11.2022 №KT-UA-2022 про визначення коду товару, в якому визначено ввезений позивачем товар як «машини для вивезення сміття, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демпфірувальними та іншими пристроями чи ні», а також для графи 33 ВМД визначено код товару як .

Декларантом у відповідь на вимогу надано копію вантажно-транспортної накладної SK5387028 (CMR), інших додаткових документів для підтвердження митної вартості не надано, про що повідомлено листом. Декларант просив прийняти рішення відповідно до ст.55 Митного кодексу України.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №23UA48U8 та доданих до неї документів, в тому числі вантажно-транспортної накладної SK5387028 (CMR), прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/700006/2 від 11.04.2023, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначення митної вартості товарів згідно ст.64 МК України у розмірі 15300,00Євро.

Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності. Зокрема, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів 2а) (оцінки імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній митній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості) та 26) (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається чи пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції) статті VII ГАТТ. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. За результатами встановлено наступне: відповідно до поданого банківського документу, що стосується товару б/н від 28.03.2023 відсутнє призначення оплати, що унеможливлює встановити відомості за який товар було перераховано кошти; висновок експерта № 438/23 від 10.04.2023 не відповідає вимогам, що передбачені наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.20003 (Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів). Висновком про дубльовану фактурну вартість задекларованому товару, а не на підставі розрахункових даних подібних чи ідентичних задекларованому товару; в експортній декларації країни відправлення 23SK615EX30335102 від 28.03.2023 під кодом N730 зазначена вантажно-транспортна накладна SK5387028 (CMR), яка до митного контролю не надана, відповідно, відсутні відомості, які унеможливлюють встановити суб`єкта, який відповідає за перевезення та суму, яка понесена на транспортування товару. Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних відомостей в документа, що підтверджують всі складові митної вартості».

У гр. 33 оскаржуваного рішення зазначено, що джерелом для коригування митної вартості товару слугувало Інтернет посилання на продаж даного транспортного засобу, відповідно до чого митна вартість становить 15300,00Євро. Коригування не здійснювалось.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/700006/2 від 11.04.2023 та неподанням повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості підприємцю надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209180/2023/000630.

З метою випуску товару у вільний обіг позивач скористався правом, визначеним частиною сьомою статті 55 МК України, та повторно подав митному органу митну декларацію № UA23UA48U8 від 13.04.2023, сплативши суму митних платежів згідно із заявленою митною вартістю із наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, видачою картки відмови у митному оформленні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 54 МК України врегульовано, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст. 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Таким чином, митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими ч.ч. 4-8 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що позивач, для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, подав до митного органу документи та застосував перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

Підставою для сумніву митного органу щодо заявленої митної вартості товару згідно з № 23UA48U8 від 10.04.2023 були такі обставини:

- відповідно до поданого банківського документу, що стосується товару б/н від 28.03.2023 відсутнє призначення оплати, що унеможливлює встановити відомості за який саме товар було перераховано кошти;

-висновок експерта № 438/23 від 10.04.2023 не відповідає вимогам, що передбачені наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.20003 (Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів). Висновком продубльовано фактурну вартість задекларованому товару, а не на підставі розрахункових даних подібних чи ідентичних задекларованому товару.

-в експортній декларації країни відправлення 23SK615EX30335102 від 28.03.2023 під кодом №730 зазначена вантажно-траспортна накладна SK5387028 (CMR), яка до митного контролю не надана, відповідно, відсутні відомості, які унеможливлюють встановити суб`єкта, який відповідає за перевезення та суму, яка понесена на транспортування товару.

Згідно із ч.2 ст. 53 МК України документи, які подавалися із митною декларацією, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є необґрунтованими.

Стосовно не підтвердження числових значень складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а також наявності розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, суд зазначає таке.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойс) 20230013 зазначено загальну вартість товару транспортного засобу 7500,00Євро.

Згідно банківського документа від 28.03.2023, то зазначена сума коштів 7500 Євро сплачена позивачем відповідно до фактури 20230013, на банківський рахунок IBAN НОМЕР_3 , що належить ТзОВ «Транс-Д», продавцю.

Із зазначених документів можливо встановити мету переказу коштів на суму 7500Євро позивачем за купівлю автомобіля.

Така ж сума коштів вказана в митній декларації країни відправлення № 23SK6158EX30335102 від 28.03.2023.

Твердження відповідача, що на підставі поданого позивачем банківського документа неможливо встановити відомості, за який товар були перераховані кошти, є необґрунтованими. Жодних розбіжностей чи неточностей складових митної вартості судом не встановлено.

Щодо не подання декларантом інших платіжних та/або бухгалтерських документів, то відповідачем не конкретизовано, які саме платіжні документи це мали б бути, яких саме обставин мали стосуватися такі документи, і які числові значення могли б підтвердити, які не піддавалися обчисленню, бо платіжні документи на підтвердження проведених розрахунків за транспортних засіб були надані декларантом при подані МД.

На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору уповноваженою особою позивача надано повний і достатній пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного частиною другою статті 53 МК України.

Додатково на письмове повідомлення митного органу, декларантом додатково були надані й інші документи, що стосуються товару, зокрема, копію вантажно-транспортної накладної SK5387028 (CMR).

Декларант позивача надав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни транспортного засобу і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Щодо мотивів відповідача про те, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного транспортного засобу у зв`язку з тим, що вартість таких транспортних засобів, яка міститься на загальнодоступних Інтернет-ресурсах є вищою за заявлену декларантом, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Відповідач лише загальними фразами вказав на наявність інформації у загальнодоступних Інтернет-ресурсах про значно вище вартість товару, заявленого декларантом, не надавши жодних доказів на підтвердження таких обставин.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Митний орган належно не обґрунтував свої рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

Згідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/700006/2 від 11.04.2023 та картка картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2023/000630.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року у справі №380/11558/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська