Справа № 566/911/23
Суддя: Феськов П. В.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 566/911/23
№ 2-а/566/9/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року смт.Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Феськова П.В.,

при секретарі Подолець Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Млинів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №812166,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Млинівського районного суду з позовом до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №812166.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 серпня 2023 року на нього інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП старшим лейтенантом поліції Лучко Юрієм Григоровичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 812166 від 25.08.2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Зокрема, в оскаржуваній постанові зазначено, що 25 серпня 2023 року о 07 год. 35 хв. в м.Луцьк, по вул..Об`їзна, Луцького р-ну, під час зупинки ТЗ «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 він відмовився пред`явити водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, чим порушив пункт 2.1 А, 2.1 Б ПДР України та 2.4 ПДР.

Вказав, що 25 серпня 2023 року близько 07 год. 30 хв., він рухався по вул.Об`їзній м.Луцьк Луцького р-ну, маючи намір на перехресті повернути праворуч. Поліцейський автомобіль, який їхав на зустріч увімкнув проблисковий маячок червоного кольору. Він зупинився. Після того як підійшов поліцейський, не представившись, відразу запитав чи має він псвідчення водія і почав вимагати його пред`явити, без будь-яких на те підстав. Він зауважив, що стоїть на перехресті та вказав на те, що необхідно проїхати далі, після чого, поліцейський сказав, щоб він показав посвідчення водія та їхав. Він відмовився, так як зупинка була безпідставна і в подальшому, вони разом від`їхали в місце, де дозволена зупинка згідно ПДР.

Після зупинки ТЗ, він попросив поліцейського, назвати причину зупинки, згідно статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію», на що інспектор, почав посилатись на статтю 7 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», зазначаючи, що поліції надане повноваження, безпідставно зупиняти ТЗ та перевіряти документи. Він не погодився, оскільки таке не відповідає дійсності та просив назвати конкретну причину зупинки, згідно статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію», ні в якому разі не відмовляючись пред`явити документи поліцейському. В подальшому, інспектор ввів номер ТЗ і склав постанову.

Вважає, що викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД №770084 від 06.02.2023 року обставини не відповідають дійсності та не ґрунтуються на будь-яких доказах, а вказана постанова винесена без дотримання чинного законодавства, а тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Просив суд постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності визнати протиправною та скасувати.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою у якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у адміністративному позові. (а.с.26)

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву або заперечень до суду не подав. (а.с.24)

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 ст.20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію», звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Водночас згідно ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб, а саме:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортною засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушенні свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Всі інші причини зупинки автомобіля - незаконні.

У кожному разі працівник поліції зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цих статтях.

Суд вважає, що твердження поліцейського про те, що під час дії воєнного стану, поліція наділена додатковими повноваженнями і має право безпідставно зупиняти будь-який ТЗ - не відповідає дійсності, що не передбачено жодним законом.

Згідно п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від №1456 (Порядок №1456), уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі:

- порушення водієм Правил дорожнього руху;

- якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

- якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

- якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

- необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

- необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

- необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів;

- якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

- порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

- проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Пункт 2 Порядку №1456 визначає, уповноважена особа - посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження щодо перевірка документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Поліцейським не обгрунтовано і не надано доказів наявності підстав для зупинкі ТЗ, передбачених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" та п.10 Порядку №1456, а також наявності у інспектора статусу уповноваженої особи в розумінні п.2 Порядку №1456.

Статтею 251 КУпАП, передбачено що доказами в справі про адміністративн правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядк орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративног правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значенн хія правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративн правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальност потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладі та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тимт що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не долучено ніяких доказів правопорушення!

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду в Постанові від 12.04.2023 по справі №536/814/22 дійшла висновку, про відсутність у відповідача підстав для зупинки автомобіля під керуванням позивача для перевірки дотримання Правила дорожнього руху.

Так, згідно з п.10 Порядку № 1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема, проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Суд звертає увагу, що зазначений Порядок № 1456 прийнятий у відповідності до п.7 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та визначає механізм проведення певних заходів саме під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Разом з тим, у розумінні Порядку № 1456 уповноваженою особою є посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження, зокрема, щодо перевірки документів в осіб під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

У свою чергу, з аналізу змісту ст. ст. 1, 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» слідує, що повноваження на проведення заходів правового режиму воєнного стану, передбачених ст. 8 вказаного Закону, надані органам державної влади задля відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наведені вище нормативно-правові акти не надають органам поліції додаткових повноважень, пов`язаних з контролем за дотриманням водіями Правил дорожнього руху, оскільки передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Порядком № 1456 додаткові повноваження передбачені тільки для забезпечення заходів воєнного стану.

Разом з тим, ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», якою визначені повноваження поліцейського щодо зупинки транспортних засобів, підстави зупинки, аналогічні п. 10 Порядку № 1456: «у разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду», не передбачено.

Інших причин зупинки транспортного засобу позивача, окрім наведеної вище, відповідачем ні у оскаржуваній постанові не зазначено, ні у ході судового розгляду справи не встановлено.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 25 серпня 2023 року інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП старшим лейтенантом поліції Лучко Юрієм Григоровичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАД № 812166 від 25.08.2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до п.5 вказаної постанови, 25.08.2023 року о 07 год. 35 хв. ОСОБА_1 в с.Підгайці вул.Об`їздна Луцького району під час зупинки працівниками поліції на вимогу, відмовився надати посвідчення водія та реєстраційні документи на т/з, чим порушив порушив пункт 2.1 А, 2.1 Б ПДР України та 2.4 ПДР. (а.с.13)

Зі змісту оскаржуваної постанови, яка сама по собі не може вважатись належним та допустимим доказом у справі про адміністративні правопорушення не вбачається, за яких обставин було вчинено правопорушення, якими доказами це підтверджується, а також інші дані визначенні процесуальними нормами. Дані обставини підтверджують, що постанова про накладання адміністративного стягнення винесена з грубим порушенням чинного законодавства.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення позивачем правопорушення, представник відповідача вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з цим, під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, інші докази до вказаної постанови не додані. Оцінюючи викладені обставини, суд переконаний, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак вимоги позивача суд знаходить такими що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.245, 280 КУпАП, а відтак є незаконними. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а тому суд, відповідно до вимог п.1 ст.247, ст. 293 КУпАП скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 122, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 9, 74, 77, 241-246, 250, 268, 271,286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД №812166 від 25.08.2023 року, винесену інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП Лучко Юрієм Григоровичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 , визнати протиправною та скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2023 року.

Суддя П.В.Феськов