Справа № 400/1856/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/1856/23

Головуючий в І інстанції: Мороз А.О.

Дата та місце ухвалення рішення: 26.05.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиційна компанія «ВІТЕРРА» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиційна компанія «ВІТЕРРА» до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиційна компанія «ВІТЕРРА» звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову № 336694 від 02.02.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиційна компанія «ВІТЕРРА» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

В поданій апеляційній скарзі апелянт послався на те, що відсутність особистої картки до цифрового тахографу транспортного засобу позивача, яким керував водій ОСОБА_1 , зумовлена тим, що тахограф був у несправному стані, у зв`язку з чим водій вів індивідуальну контрольну книжку водія. При цьому, апелянт посилається на п.6.3 Положення №340, яким передбачено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Разом з тим, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував та визначив неналежними доказами журнал реєстрації в`їзду і виїзду автотранспорту, розпочатий 01.01.2023 року, та скриншот карти маршруту т/з, що, на думку апелянта, є неправильним, оскільки вони замінюють роздруківку тахографа.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.01.2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області, на а/д М-18, «Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта», 48 км, згідно направлення на перевірку від 06.01.2023 року № 015121, було проведено ваговий контроль транспортного засобу марки MAN д/н НОМЕР_1 та причіпу д/н НОМЕР_2 .

Під час проведення рейдової перевірки, було виявлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: на момент перевірки була відсутня роздруківка даних роботи цифрового тахографа водія ОСОБА_1 , чим порушено абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно ТТН №27 від 09.01.2023 року автомобільним перевізником зазначено ТОВ «ТЕК «ВІТЕРРА».

Так, за результатами перевірки, було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №327613 від 09.01.2023 року.

На підставі складеного акту перевірки, Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.02.2023 року №336694, якою до ТОВ «ТЕК «ВІТЕРРА», відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що контролюючим органом доведено здійснення позивачем перевезень вантажу з порушенням вимог ст. 48 Закону № 2344, оскільки транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, а картка водія чи роздруківка даних роботи тахографа входить до переліку обов`язкових документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, наряду з документом, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III) цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп. 1 п. 4 зазначеного Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з п. 8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок - №1567) визначено процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п. 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

В п.п. 20-22 Порядку №1567 зазначено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Відповідно до п.п. 25, 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до п.п. 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Згідно частин 1 та 2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст.48 Закону №2344, віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.

Згідно з положеннями ст.49 Закону №2344 водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 року (далі - Інструкція №385) встановлено Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водії; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які, зокрема, включають перевірку наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що передбачений у ст.48 Закону №2344-III перелік документів не є вичерпним. Згідно вказаних приписів Інструкції №385, у разі використання цифрового тахографа, водій зобов`язаний мати роздруківку даних роботи тахографа.

Таким чином, в контексті ст.48 Закону №2344-III, роздруківку тахографа необхідно відносити до категорії «інші документи, передбачені законодавством».

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Згідно з п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

З аналізу наведених приписів законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, визначальним при вирішенні спірного питання у даній справі є факт надання або ненадання водієм посадовим особам відповідача, визначених законодавством документів на підтвердження його режиму праці та відпочинку, зокрема, картки водія ОСОБА_1 до цифрового тахографа транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2023 року старшим державним інспектором відділу державного нагляду у Харківській області Укртрансбезпеки здійснено рейдову перевірку щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, в ході якої виявлено, що о 16 год. 05 хв. а/д М-18, «Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта», 48 км. було проведено ваговий контроль транспортного засобу марки MAN д/н НОМЕР_1 та причіпу д/н НОМЕР_2 та виявлено, що позивач, під керуванням водія ОСОБА_1 , здійснював перевезення вантажу за відсутності, на момент перевірки, документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня карта роздруківки тахографа, водій не використовує особисту картку водія.

Так, з акту перевірки вбачається, що водій відмовся від надання пояснень та підпису акту перевірки.

Разом з тим, доказів пред`явлення картки водія ОСОБА_1 до цифрового тахографа транспортного засобу чи роздруківки даних роботи тахографа водієм, під час проведення перевірки, не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи також відсутні докази про наявність такої картки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутність у водія роздруківки з цифрового тахографа за 09.01.2023 року свідчить про недотримання позивачем вимог ст.48 Закону №2344-ІІІ та застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу згідно ст.60 Закону №2344-ІІІ на підставі спірної постанови є правомірним.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі з посиланням на несправність тахографа та ведення водієм, з цих підстав, індивідуальної контрольної книжки водія, колегія суддів не приймає до уваги та погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено ніяким чином та не підтверджено належними доказами факт несправності тахографа, а журнал реєстрації в`їзду та виїзду автотранспорту, скриншот карти маршруту транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 не є доказами, що підтверджують саме несправність тахографа.

Також, колегія суддів спростовує доводи апелянта з посиланням на п.6.3 Положення №340, яким передбачено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія, оскільки в даній справі транспортний засіб позивача був обладнаний цифровим тахографом, що позивачем не заперечується, на підставі чого, колегія суддів зазначає, що приписи п.6.3 Положення №340 не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

За таких обставин, враховуючи наявність тахографа у транспортному засобі позивача, колегія суддів приходить до висновку, що водій був зобов`язаний мати при собі особисту картку водія, а посилання апелянта на наявність у водія індивідуальної контрольної книжки водія, що, на його думку, виключає відповідальність за ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиційна компанія «ВІТЕРРА» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 17.10.2023 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька