Справа № 160/12170/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12170/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року (суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ по стройовій частині, виданий Військовою частиною НОМЕР_1 , № 98 від 08.11.2022 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 відповідно до повного тексту витягу з наказу № 98 від 08.11.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що рапорт про переведення не подавав, оспорюваний наказ не був доведений до його відома в установленому законом порядку, до фактичного несення служби в ВЧ НОМЕР_1 не приступав, сам наказ був прийнятий без участі позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 .

Головнокомандувачем Збройних Сил України генералом Валерієм Залужним видано наказ від 03.10.2022 № 1367, відповідно до якого окремих осіб офіцерського складу Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України увільнено від займаних посад і призначено до Військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України, зокрема: старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи цивільно-військового співробітництва штабу, командиром механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, ВОС 0210003.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 № 243 старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_2 з 06.11.2022.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 № 98 старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 08.11.2022 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та визначено, що ОСОБА_1 вважається таким, що з 08.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Підстави: витяг з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 1376 від 03.10.2022, рапорт старшого лейтенанта Єфімова В.С. від 08.11.2022, припис командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022.

Останній наказ є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Позивач вважає оскаржуваний наказ таким, що прийнятий з порушенням законодавчо встановленої процедури, не доведений до відома військовослужбовця та мстить недостовірну інформацію.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного наказу, суд апеляційної інстанції зазначає, що останній прийнятий на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 1367 від 03.10.2022.

Колегія суддів сприймає технічною опискою посилання в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 № 98 на наказ Головнокомандувача Збройних Сил України № 1376 від 03.10.2022, як на підставу для його прийняття, адже відповідачем додано до матеріалів справи витяг саме з наказу № 1367 від 03.10.2022. При цьому судом апеляційної інстанції не встановлено, що Головнокомандувачем Збройних Сил України 03 жовтня 2022 року приймався наказ за № 1376.

Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Пунктом 110 Положення передбачено, що переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.

Пунктом 122 Положення встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Аналізуючи наведені норми права в контексті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що переміщення ОСОБА_1 відбулося саме на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 1367 від 03.10.2022 і не потребувало згоди позивача на таке переміщення.

Саме названий наказ є актом індивідуальної дії, який спричинив зміну правового становища позивача. При цьому такий наказ є чинним, не скасований у встановленому законом порядку та підлягає виконанню всіма особами, які причетні до його виконання.

Відтак, оскаржуваний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 № 98 по своїй правовій природі є кадровим та не підлягає правовій оцінці щодо підстав його прийняття.

Щодо процедурних недоліків оскаржуваного наказу, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що командир Військової частини НОМЕР_1 у наказі від 08.11.2022 № 98 неправомірно послався на рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_1 від 08.11.2022, адже під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач підтвердив відсутність відповідного рапорту.

Натомість, вказана обставина не може слугувати самостійною підставою для скасування оскаржуваного наказу, адже, як зазначено вище, переміщення військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом, відбувається без його згоди.

Також не мають вплив на правову природу оскаржуваного наказу й доводи позивача про неповне відображення в наказі вихідних даних припису ВЧ НОМЕР_2 від 06.11.2022, зокрема номеру наведеного припису, адже, як було зазначено судом апеляційної інстанції вище, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 № 98 виданий саме на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 1367 від 03.10.2022.

Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, відповідачем надано до матеріалів справи припис № 40/3149 від 06.11.2022, відповідно до якого запропоновано ОСОБА_1 06.11.2022 убути в розпорядження Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Суд також не вважає доводи позивача щодо сумнівності видання наказу та припису ВЧ НОМЕР_2 такими, що мають піддаватися правовій оцінці в межах вирішення даної справи, предметом розгляду якої є наказ командира Військової частини НОМЕР_1 . При цьому суд зауважує, що командир ВЧ НОМЕР_1 не наділений законом повноваженнями перевіряти правомірність прийняття наказів командирами інших військових частин та формувань.

Щодо доводів позивача про не доведення до його відома наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 № 98, а також про порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу приписів Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, чинної на час прийняття оскаржуваного наказу (втратила чинність 25.11.2022), а саме, прийняття наказу без участі позивача, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 2.8 Інструкції зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.

Тобто, Інструкцією передбачено момент, з якого видається наказ день прибуття особового складу до військової частини, натомість нормами Інструкції не покладено на військову частину обов`язку видавати відповідний наказ за участю військовослужбовця.

В межах розгляду даної справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він не був обізнаний про прийняття оскаржуваного наказу або не прибув станом на 08.11.2022 до Військової частини НОМЕР_1 .

В свою чергу відповідач стверджує, що після видання наказу командира Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 прибув до ВЧ НОМЕР_1 , що й стало підставою для видання наказу № 98 від 08.11.2022 та доведення його до відома позивача на шикуванні особового складу і механізованої роти.

Також відповідач звернув увагу, що вказані пояснення можуть бути підтверджені посвідченням офіцера серії НОМЕР_4 , копія якого надана позивачем без сторінок, які містять розділ «Зміни в службовому стані».

Натомість позивач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції такі докази не надав, тобто не спростовував доводи відповідача та не довів власні, тоді як відповідно до приписів статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року в адміністративній справі № 160/12170/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 17 жовтня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 17 жовтня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова