Справа № 320/28248/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року 320/28248/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №11 від 18.07.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби в Джезказганській області з 01.01.1988 по 30.07.1993 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці страхового стажу та провести перерахунок та виплату пенсії з 27.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 01.01.1988 по 30.07.1993 проходив військову службу в місцевості з тяжкими кліматичними умовами в м.Приозерське Джезказгаської області та має право на пільги один місяць служби за півтора місяця. При призначенні пенсії даний період було зараховано до загального трудового стажу без урахування кратності. Позивач вважає, має право на зарахування цього періоду один місяць служби за півтора місяця страхового стажу. Відповідач відмовив, та вказав, що період військової служби з 01.01.1988 по 30.07.1993 можливо зарахувати згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тільки до страхового стажу, так як обчислення стажу згідно Постанови №445 від 06.04.1988 проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На думку позивача, така позиція органу Пенсійного фонду України є протиправною та порушує його право на належне пенсійне забезпечення, що змусило його звернутися до суду.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що період військової служби з 01.01.1988 по 30.07.1993 можливо зарахувати згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тільки до страхового стажу, так як обчислення стажу згідно Постанови №445 від 06.04.1988 проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач з 27.06.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж позивача зараховано пенсійним органом при призначенні пенсії і становить 37 років 3 місяці 27 дні.

Судом встановлено, що у період з 01.01.1988 по 30.07.1993 позивач проходив військову службу в місцевості з тяжкими кліматичними умовами в м. Приозерське Джезказгаської області та має право на пільги один місяць служби за півтора місяця відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445, що підтверджується записами у військовому квитку, витягом з Наказу №190 від 07.09.1998 та довідкою №3/133 від 07.07.2020.

При призначенні пенсії даний період було зараховано до загального трудового стажу без урахування кратності.

У зв`язку з цим позивач 10.07.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, розглянувши заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло Рішення від 18.07.2023 №11 про відмову у перерахунку пенсії.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що період військової служби з01.01.1988 по 30.07.1993 можливо зарахувати згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тільки до страхового стажу, так як обчислення стажу згідно Постанови №445 від 06.04.1988 проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач вважає, що надані ним документи підтверджують проходження ним військової служби у період з 01.01.1988 по 30.07.1993 в місцевості з тяжкими кліматичними умовами, а тому має право на зарахування цього періоду один місяць служби за півтора місяця страхового стажу.

Вважаючи, свої права порушеними у зв`язку з прийняттям відповідачем протиправного рішення про відмову у перерахунку пенсії від 18.07.2023 №11, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень га у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував до загального страхового стажу позивача: періоду військової служби з 01.01.1988 по 30.07.1993 на пільгових умовах один місяць служби за півтора.

Абзацами 1, 3 частини четвертої ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно із частиною першою статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956 пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 №986 (зі змінами, внесеними постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445) з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення «Про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей» (далі Положення №986), відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

При цьому, пп. «д» пункту 55 Положення №986 передбачено, що окремі періоди служби від час обчислення вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, що призначаються відповідно до пунктів 4 та 16) зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяці у період з 1 січня 1988 р., зокрема, у Джезказганській області колишнього СРСР.

При цьому, підпункту «д» пункту 55 Положення №986 кореспондуються положення Додатку 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за №1294/26071, яким встановлено періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, один місяць служби за півтора місяця у Джезказганській області - в Агадирському та Джездинському районах, місті Каражалі та селищі Жайремі Джезказганської міської ради народних депутатів - з 01 січня 1985 року, а на решті території області - з 01 січня 1988 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), за змістом якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, з виписки з Наказу №190 від 07.09.1998 «Про введення пільг за проходження служби в місцевості з тяжкими кліматичними умовами» вбачається, що на підставі Постанови Ради Міністрів СССР №445 від 06.04.1988 капітан ОСОБА_1 проходив військову службу з тяжкими кліматичними умовами (м.Приозерськ Джезказганської області).

Даний факт підтверджується також довідкою №3/133 від 07.07.2020, виданою Броварським об`єднаним міським військовим комісаріатом Київської області.

Судом встановлено, що позивач у спірний період перебував у м.Приозерськ Джезказганської області як військовослужбовець Збройних Сил СРСР, а не цивільна особа, а тому, суд дійшов висновку, що позивач має право на пільги, встановлені для категорії військовослужбовців.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393).

Відповідно до абзацу 9 пункту 1 Порядку №393 до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов.

Таким чином, як законодавство припиненого СРСР до 01 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали і передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в Джезказганській області, зокрема один місяць служби за півтора.

Позивач проходив військову службу, яка була його професійною діяльністю, а відтак має право на пільги, встановлені для такої категорії осіб.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом у постанові від 16 червня 2020 року по справі №727/1441/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у зарахуванні до загального страхового стажу позивача періоду його військової служби з 01.01.1988 по 30.07.1993 у пільговому розрахунку один місяць служби за півтора є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням визначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №11 від 18.07.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

З метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби в Джезказганській області з 01.01.1988 по 30.07.1993 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці страхового стажу та провести перерахунок та виплату пенсії з 27.06.2023.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 12.08.2023.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №11 від 18.07.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби в Джезказганській області з 01.01.1988 по 30.07.1993 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці страхового стажу та провести перерахунок та виплату пенсії з 27.06.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.