Справа № 120/6159/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 р. Справа № 120/6159/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: Керівника Немирівської окружної прокуратури діючого в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації

до: Немирівської міської ради

про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Керівник Немирівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації до Немирівської міської ради про зобов`язання відповідача укласти із Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронного договору.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що за результатами вивчення питання щодо додержання законодавства у сфері охорони культурної спадщини на території Немирівської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області встановлено неналежне здійснення збереження та охорони об`єкта культурної спадщини, а саме чоловічого корпусу колишньої Немирівської гімназії 1815 року, який розташований за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області, що полягає у відсутності укладеного охоронного договору на вказану пам`ятку архітектури.

Прокурор зазначає, що власником культурної спадщини - чоловічого корпусу колишньої Немирівської гімназії 1815 року є Немирівська міська рада

Водночас згідно листа Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації від 16.02.2023 № 07-04-192 охоронний договір на пам`ятку архітектури Немирівською міською радою на цей час не укладено та до Управління з даного приводу міська рада не зверталась

Прокурор вказує, що оскільки Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації неналежно здійснюється захист інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що порушує як інтерес держави так і суспільний інтерес, який полягає в охороні та збережені культурних пам`яток для нинішнього і майбутніх поколінь, тому вважає, що це є достатнім обґрунтуванням для застосування прокурором представницьких повноважень інтересів держави в суді на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ч. 5 ст. 53 КАС України в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації.

Ухвалою від 15.05.2023 суд відкрив провадження у справі, погодившись при цьому з доводами прокурора щодо правових підстав його звернення до суду з даним позовом в інтересах держави. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Втім відповідач Немирівська міська рада у встановлений судом строк своїм право на подання відзиву не скористався, хоча копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 26.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Згідно з положень частин п`ятої та шостої статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Проте, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не подав у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву як не повідомив про причини, які, можливо, перешкоджали йому скористатися таким правом, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Вивчивши наявні у справі докази та письмові пояснення, які викладені у заявах по суті справи, судом встановлено, що на території Немирівської територіальної громади розміщений об`єкт культурної спадщини, а саме - чоловічий корпус колишньої Немирівської гімназії 1815 року, який розташований за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 06.09.1979 № 442 "Про доповнення списку пам`яток містобудування та архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави", вказаний об`єкт взято на облік, існуючий охоронний номер 976/1. Вид об`єкта культурної спадщини об`єкт архітектури, дата утворення об`єкта культурної спадщини 1815 рік.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на об`єкт культурної спадщини чоловічий корпус колишньої Немирівської гімназії, який знаходиться за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів, зареєстровано 29.10.2018 за територіальною громадою в особі Немирівської міської ради.

Як зазначає прокурор, за наслідками вивчення стану дотримання вимог законодавства щодо охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Немирівської об`єднаної територіальної громади було встановлено, що вказаний вище об`єкт культурної спадщини на момент реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно входив до комплексу будівель та споруд Немирівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-ІІІ ступенів № 2 Ліцей» Немирівської міської ради. При цьому з 03.09.2021 вказаний навчальний заклад має назву «Ліцей № 2 м. Немирова Немирівської міської ради», власником якого є Немирівська міська рада.

Листом директора Ліцею № 2 м. Немирова Немирівської міської ради від 23.02.2023 № 01-31/56 повідомлено про те, за адресою вул. Гімназійна, 27 м. Немирова знаходиться частина об`єктів культурної спадщини чоловічий корпус Немирівської гімназії, охоронний номер 976/1, в якому наразі розміщується заклад освіти ліцей № 2 м. Немирова Немирівської міської ради.

Разом із тим, згідно з листа Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації від 16.02.2023 № 07-04-192 охоронний договір на пам`ятку архітектури Немирівською міською радою на цей час не укладено та до Управління міська рада з даного приводу не зверталася.

Про те, що охоронний договір щодо об`єкту культурної спадщини пам`ятки архітектури Чоловічий корпус Немирівської гімназії (охоронний номер 976/1) не було укладено підтверджує і сама Немирівська міська рада у своєму листі від 17.02.2023 № 03-34-416, адресованому Немирівській окружній прокуратурі.

З огляду на зазначені обставини, керівник Немирівської окружної прокуратури, реалізуючи надані законом повноваження щодо захисту державних інтересів, звернувся до суду із даним позовом з вимогою зобов`язати Немирівську міську раду укласти з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини чоловічий корпус колишньої Немирівської гімназії 1815 року, який розташований за адресою: вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року N 1768.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором державних інтересів, то суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У частинах третій та четвертій статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Отже, реалізація прокурором права на подання позову в інтересах держави потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 N 1697-VII (далі - Закон N 1697-VII).

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону N 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).

Зі змісту частини третьої статті 23 Закону N 1697-VII випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Така правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.02.2019 в справі N 826/13768/16.

В межах даної справи судом встановлено, що обґрунтовуючи підстави звернення в інтересах держави з позовом до суду, прокурор в позовній заяві зазначив, що бездіяльність відповідача щодо не укладання охоронного договору порушує інтереси держави, оскільки не вживаються передбачені законом заходи для збереження об`єкта культурної спадщини. При цьому, як наголошує прокурор, державний інтерес у цій справі полягає у зупиненні порушень пам`яткоохоронного законодавства відповідачем, забезпеченні укладання ним охоронного договору на пам`ятку архітектури за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області з метою встановлення режиму використання пам`ятки. А суспільний інтерес у цих правовідносинах полягає в охороні та збереженні культурних пам`яток для нинішнього і майбутніх поколінь.

Відповідно до Положення про Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації (далі також Управління), затвердженого розпорядженням голови Вінницького обласної державної адміністрації 17.07.2020 № 441 (у редакції розпорядження голови ОДА від 19.02.2021 № 120), основними завданнями Управління є: забезпечення в межах повноважень на території області реалізації державної політики в сфері містобудування та архітектури; сприяння збереженню культурної спадщини.

Згідно п. 4 цього Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, здійснює контроль за виконанням Закону України «Про охорону культурної спадщини», інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; укладає охоронні договори на пам`ятки архітектури.

Тобто, Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної (наразі військової) адміністрації є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини.

09.01.2023 Немирівською окружною прокуратурою направлено лист № 54-99 вих-23 до Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації із запитом про надання інформації про об`єкти культурної спадщини, які розташовані в тому числі і на території Немирівської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області та відносно яких не були укладені охоронні договори.

Листом від 25.01.2023 №07-03-100 Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації надало органу прокуратури відповідну інформацію, в якій, зокрема, містилися відомості про те, що охоронний договір на пам`ятку архітектури - чоловічого корпусу колишньої Немирівської гімназії 1815 року, який розташований за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області, - відсутній.

Надалі, листом від 06.02.2023 № 54-507 вих-23 Немирівська окружна прокуратура просила повідомити Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації про те, чи вживались та чи вживатимуться Управлінням заходи з метою захисту інтересів держави в частині зобов`язання Немирівську міську раду укласти охоронні договори на відповідні об`єкти культурної спадщини та чи звертатиметься Управління до суду з відповідними позовами.

У відповідь на вказане звернення Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації листом від 16.02.2023 №07-04-192 повідомило, що на виконання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» Управлінням було направлено головам територіальних громад лист (від 21.07.2022 №07-04-738) щодо проведення роботи по укладанню охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини. В той же час станом на 15.02.2023 пропозицій щодо укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури національного значення «Чоловічий корпус» (охоронний номер 976/1), розташовану за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області, від власника до Управління не надходило. Також було повідомлено, що Управління не наділене повноваженнями звертатися до суду з вимогами про усунення порушень в сфері охорони культурної спадщини.

За таких обставин, Керівник Немирівської окружної прокуратури листом від 27.04.2023 № 54-1783 вих-23 повідомив про намір звернутися до суду в інтересах держави в особі Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації з позовом про зобов`язання Немирівську міську раду укласти охоронний договір та спірний об`єкт культурної спадщини.

Таким чином звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Відповідно, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі N 912/2385/18 та постанові КАС ВС від 17 листопада 2022 року у справі N 640/16767/21.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурор в повній мірі довів здійснення неналежним чином захисту інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації, що надавало йому право на звернення до суду в інтересах держави з цим позовом.

Стосовно ж суті спору, то суд зазначає наступне.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України "Про охорону культурної спадщини".

За приписами статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про охорону культурної спадщини" занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини", власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Статтею 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

Таким чином, законом передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.

Отже, охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини", є адміністративним договором. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 806/1536/18.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року N 1768 (далі - Порядок N 1768) власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Отже, відповідач як власник пам`ятки архітектури протягом 1 місяця з моменту набуття права власності на пам`ятку культурної спадщини місцевого значення зобов`язаний був укласти з позивачем охоронний договір.

Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, та саме від нього повинна виходити ініціатива щодо укладення охоронного договору.

Наведене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16.

Відповідно до пунктів 5 та 6 Порядку N 1768 в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. До охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, як убачається з вищевикладених норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка до якого мають бути додані документи за переліком визначеним у 6 Порядку N 1768.

Проте, як слідує із листа Немирівської міської ради від 17.02.2023 № 03-34-416, охоронний договір щодо об`єкта культурної спадщини пам`ятки архітектури - Чоловічий корпус колишньої Немирівської гімназії (охоронний номер 976/1), що розташований за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів, ним не укладено.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Отже, виходячи з вищевикладеного суд вважає, що відповідач Немирівська міська рада як власник об`єкта культурної спадщини, зобов`язаний був укласти охоронний договір з спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини.

Проте, як свідчать матеріали справи, всупереч вищезазначеним положенням діючого законодавства, відповідач не виконує свого обов`язку з укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини - чоловічий корпус колишньої Немирівської гімназії 1815 року, який розташований за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації.

Жодних доказів на спростування заявлених прокурором вимог відповідачем в процесі розгляду цієї справи надано не було, як і не вказано про існування інших перешкод для укладення відповідного охоронного договору.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що Немирівську міську раду належить зобов`язати укласти з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - чоловічий корпус колишньої Немирівської гімназії 1815 року, який розташований за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року N 1768.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість вимог прокурора, оцінивши надані ним докази та враховуючи неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не залучались свідки та не проводились експертизи, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Немирівську міську раду укласти з Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - чоловічий корпус колишньої Немирівської гімназії 1815 року, який розташований за адресою вул. Гімназійна, 27, м. Немирів Вінницького району Вінницької області, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року N 1768.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18.10.23.

Інформація про учасників справи:

Представник позивача: Керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області діючий в інтересах держави (місцезнаходження органу прокуратури: вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницька область, 22800, );

Позивач: Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації (місцезнаходження: вул. Соборна, 15а, м. Вінниця, 21050, );

Відповідач: Немирівська міська рада (місцезнаходження: вул. Соборна, 26, м. Немирів, Вінницька область, 22800, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович