Справа № 620/2791/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2791/23 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30.08.2022 №7270773/ про відмову у реєстрації податкової накладної від 28.02.2022 №77;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 28.02.2022 №77.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю:

Визнано протиправним та скасовано Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30.08.2022 №7270773/.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних Податкову накладну від 28.02.2022 № 77, подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , датою її фактичного подання.

22 травня 2023 року до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача Коверзневої М.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просила ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 з ГУ ДПС у Чернігівській області витрати на правову допомогу у розмірі 3 474,50 грн, а також з ДПС України - у розмірі 3 474,50 грн.

Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду задоволено та ухвалено додаткове рішення, яким:

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області подано апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити представнику позивача у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат по справі №620/2791/23. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що визначена сума гонорару між клієнтом та адвокатом не є обов`язковою для суду, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, який у межах цього спору є очевидно завищеним.

Крім того, не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення змінити, задовольнити заяву представника ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення повністю та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Чернігівській області, ДПС України на користь ФОП ОСОБА_1 витрати за надану правничу допомогу в сумі 6 949 грн, з них гонорару 6 875 грн, поштових витрат 43 грн та витрат на витребування доказів 31 грн, в іншій частині залишити додаткове рішення без змін. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, позивач наполягає, що відповідачі у встановленому порядку не надали клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що понесені позивачем, тому, на думку позивача, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції безпідставно виклав особисті твердження та міркування щодо зменшення розміру витрат. Крім того, зауважує, що вивчення судової практики, послуги з копіювання, друку і засвідчення копій документів, а також отримання інформації з ДРРП належить до інших послуг, які надає адвокат, в акті наданих послуг допущено технічну описку, посилання суду на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц є помилковим.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Чернігівській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та ухвалами 04 вересня 2023 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зменшуючи належну до присудження за рахунок бюджетних асигнувань суму витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначив, що послуги з вивчення судової практики з питань, викладених в акті перевірки, послуги з отримання інформації з ДРРП, друк, копіювання та засвідчення вірності копій не належать до видів надання правової допомоги у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вирішуючи питання обґрунтованості заявленої представником позивача суми витрат на правову допомогу, суд враховував те, що спір у цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів є не значними, а сама справа є справою незначної складності та не потребувала з боку представника позивача значного моніторингу судової практики чи норм матеріального права.

Отже, проаналізувавши розрахунок та надані докази, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку щодо необхідності розподілу судових витрат на правову допомогу в суді першої інстанції та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи у суді, у загальній сумі 5 000 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписи ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім того, колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.

Матеріали справи свідчать, що відповідачі до суду першої інстанції не подавали клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, аргументи апеляційної скарги ГУ ДПС у Чернігівській області про неспівмірність заявлених до присудження судових витрат апеляційним судом відхиляються, позаяк попри отримання заяви про ухвалення додаткового рішення і доданих до неї документів 17.05.2023 в електронному кабінеті (а.с. 89) правом на подання заперечень щодо них до 25.05.2023 (день прийняття оскаржуваного додаткового рішення) відповідач-1 не скористався.

Разом з тим, з огляду на правову позицію Верховного Суду (постанова від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22) це не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Як було встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані: копія договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 27.02.2023 №1047119, копія додаткової угоди №1 від 27.02.2023, копія ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1047119, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № серії ЧН №001252 від 17.02.2023; копія рахунку від 31.03.2023 за надану правову (професійну правничу) допомогу; копія акта приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2023; копія платіжної інструкції від 31.03.2023 №334.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Щодо обґрунтованості витрат, наведених в акті приймання-передачі наданих послуг, а саме щодо послуг в частині вивчення фінансово-господарських документів (500 грн), вивчення судової практики (500 грн), надання усних консультацій замовнику (250 грн), отримання інформації з Державного реєстру речових прав (125 грн та 31 грн), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що складання і підготовка позовної заяви належить до такої діяльності адвоката як складання процесуальних документів, до якої входять всі вище перелічені послуги. Отже, окреме їх виділення від підготовки позовної заяви є необґрунтованим, позаяк останні є елементом підготовки таких документів, а тому такі витрати не можуть вважатися обґрунтованими. На цьому правильно наголосив суд першої інстанції.

З приводу витрат із направлення листа №011 в сумі 43 грн судова колегія зазначає, що такі витрати не можуть вважатися необхідними з огляду на те, що, як вбачається з матеріалів справи, копія заяви про ухвалення додаткового рішення разом з доданими до неї документами були направлені представником позивача до електронного кабінету ДПС України згідно квитанції від 17.05.2023 №141160 (а.с. 90), що виключає можливість стверджувати про наявність у заявника безумовного обов`язку з додаткового направлення таких документів засобами поштового зв`язку.

Крім того, на переконання апеляційного суду, не належать до складу неминучих витрат оплачені послуги із складання заяви про долучення доказів судових витрат та підготовки доказів, що додаються (500 грн), оскільки їх надання є правом, а не обов`язком позивача.

У постанові від 03.11.2021 у справі № 320/5284/19 Верховний Суд підкреслив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Судовою колегією враховується, що ця справа належить до справ незначної складності (є малозначна), її розгляд здійснювався судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження, остання не містить значний обсяг документів, які необхідно опрацювати.

Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що останні з огляду на критерії обґрунтованості і розумності та пропорційності до предмету спору підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області та ДПС України на користь ФОП ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн пропорційно до задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційних скарг жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав стверджувати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування чи зміни додаткового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області та Державної податкової служби України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі по 2 500,00 грн.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Я.М. Василенко