Справа № 420/16472/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 06 липня 2023 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 33 від 16 червня 2023 року про не зарахування періодів роботи позивача та відмову у виплаті грошової допомоги;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати періоди роботи позивача з 10 вересня 2005 року по 30 березня 2023 року у Випасненській дитячій музичній школі Білгород-Дністровського району Одеської області, яка з 01 вересня 2021 року перейменована у КЗ «Випаснянська школа мистецтв» викладачем з класу баяну та акордеону до спеціального педагогічного стажу та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Заявлені вимоги обґрунтовані незгодою позивача з відмовою відповідача у виплаті грошової допомоги яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій з підстав відсутності на те правових підстав. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою, протиправною та прийнятою без урахування усіх обставин та норм законодавства. Позивач вказує, що він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має страховий стаж на відповідних посадах, а отже підпадає під дію пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що дає їй право на отримання грошової допомоги при призначення пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області обґрунтовується наступним

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що 08.06.2023 позивач звернувся до Головного управління із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідно до п. 4.3. р. IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в МЮУ 27.12.2005 року № 1566/11846, 16.06.2023 року винесено рішення № 33 про відмову у зв`язку з відсутністю спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги. Тобто, спеціальний стаж позивача складає 15 років 11 місяців 09 днів замість необхідного 35 років.

Оскільки позивач працював в музичній школі, то згідно Переліку № 909 право на призначення пенсії за вислугу років осіб, які працювали в позашкільних навчальних закладах, мають тільки директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Період роботи на посаді викладача в позашкільних навчальних закладах Переліком № 909 не передбачено.

Відповідач зазначає, що періоди роботи вчителів у музичній школі після 01.01.1992 року зараховуються до спеціального стажу за умови, що музична школа є загальноосвітнім навчальним закладом. Водночас, стаж роботи зараховується тільки за основним місцем роботи, а не за сумісництвом.

Отже, відповідач вважає, що підстави для зарахування періодів роботи з 10.09.2005 року по 30.03.2023 року у Випаснянській дитячій музичній школі Білгород-Дністровського району Одеської області, яка з 01.09.2021 року перейменована в КЗ «Випаснянська школа мистецтв», викладачем з класу баяну та акордеону до спеціального педагогічного стажу та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсій відсутні.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

28 липня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/29419/23), який було направлено позивачу в порядку передбаченому ч.3 ст. 162 КАС України.

31 серпня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. № 29622/23).

Станом на 17 жовтня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

26 серпня 1985 року ОСОБА_1 поступив на стаціонарне навчання до Білгород-Дністровського педагогічного училища, яке закінчив 28 червня 1988 року за спеціальністю «Музичне виховання», йому присвоєна кваліфікація вчителя музики,музичного вихователя.

В 1997 році ОСОБА_1 заочно закінчив Південноукраїнський державний педагогічний університет за спеціальністю музика та 01 липня 1997 року, отримав Диплом ЛО ВЕ №009496,реєстровий номер 15672.

15 серпня 1988 року наказом №1573 по Білгород-Дністровському районному відділу народної освіти Одеської області від 15 серпня 1998 року (наказ по школи) ОСОБА_1 був призначений вчителем музики і співів Випасненської восьмирічної школи Білгород-Дністровського району Одеській області.

29 вересня 1999 року наказом №458 по Білгород-Дністровському районному відділу народної освіти Одеської області він був переведений на аналогічну посаду до Випаснянський неповній середній школі Білгород-Дністровського району Одеської області.

01 жовтня 1989 року наказом №458 по Білгород-Дністровському районному відділу народної освіти Одеської області ОСОБА_1 прийнятий на посаду вчителя музики і співів до Випаснянської неповної середньої школи Білгород-Дністровського району Одеської області, де працював до 09 вересня 2005 року.

Наказом №250-к по Білгород-Дністровському районну відділу освіти Одеської області від 31 серпня 2005 року позивач звільнений за власним бажанням з посади вчителя з 09 вересня 2005 року з Випаснянській ЗОШ І-ІІ ступенів.

Наказом по Випасненської дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області №18-2005 від 10 вересня 2005 року позивач прийнятий на роботу викладачем з класу баяну та акордеону, де працює на вказаний посаді по теперішній час.

З 01 вересня 2021 року Випасненська дитяча музикальна школа була перейменована у Комунальний заклад «Випаснянська школа мистецтв» відповідно до Рішення Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 02.08.2021 року.

Крім того, наказом №43-К від 09.09.2005 року позивач прийнятий на роботу на посаду вчителя музики і співів за сумісництвом до Випаснянський ЗОШ І-ІІ ступеня, де працює по теперішній час.

Наведені вище обставини підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 30 червня 1981 року; дипломом з відзнакою НОМЕР_2 , виданим Білгород-Дністровським педагогічним училищем 29 червня 1988 року, реєстраційний номер 11973; Дипломом ЛО ВЕ №009496, реєстровий номер 15672 від 01 липня 1997 року; довідкою Випаснянської філії №2 ОЗО «ВИПАСНЯНСЬКИЙ ЗЗСО» Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №31 від 07 червня 2023 року; Довідкою КЗ «ВИПАСНЯНСЬКА ШКОЛА МИСТЕЦТВ» №08 від 02 червня 2023 року.

Таким чином, станом на 1 квітня 2023 року страховий стаж позивача складав 37 років 8 місяців 10 днів, а спеціальний педагогічний стаж складав 33 років 6 місяців 29 днів.

Наведена обставина підтверджується розрахунком страхового стажу, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення позивачу пенсії за віком.

У зв`язку з досягненням встановленого законом віку для виходу на пенсію за віком, а саме - 31 березня 2023 року, позивач звернувся до Білгород-Дністровського відділу обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення мені пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 08 травня 2023 року позивачу призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наведена обставина підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20 червня 2023 року №1500-0207-8/79375, а також перерахунком пенсії від 12.06.2023 року.

08 червня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою №2376 про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Рішенням №33 від 16 червня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено у виплати грошової допомоги, так як станом на день досягнення позивачем 60 років, тобто станом на 1 квітня 2023 року спеціальний стаж його роботи з 15.08.1988 р. по 29.09.1989 р. та з 01.10.1999 р. по 09.09.2005 року складає 15 років 11 місяців 09 днів, тобто менше, ніж передбачено законодавством (35 років).

До пільгового стажу позивача не зарахований період з 10.09.2005 року по теперішній час, оскільки згідно з Переліком №909 посади викладача в позашкільних навчальних

закладах передбачена. Таким чином, для зарахування періоду роботи на посаді викладача

в Комунальному закладі «ВИПАСНЯНСЬКА ШКОЛА МИСТЕЦТВ» до страхового стажу, що надає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу ХУ Закону, відсутні підстави.

Вважаючи означене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-ІV).

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності посади викладача в позашкільних навчальних закладах в переліку постанови №909, суд вказує наступне.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191).

Порядок №1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою КМУ від 04.11.1993 №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (надалі - Перелік).

Згідно з розділом 1 «Освіта» цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: директори, їх заступники з (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів

акредитації, професійно-технічних навчальних закладів.

За приписами статті 28 Закону «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-ХП система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року №2145- VIII невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Також і статтею 29 Закону «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-ХІІ передбачено, що структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Згідно ч.ч.3,4 ст.14 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року №2145-VIII здобуття позашкільної освіти забезпечується закладами позашкільної освіти різних типів, форм власності та підпорядкування, іншими закладами освіти, сім`єю, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними і фізичними особами.

Державні заклади позашкільної освіти утворюються центральними органами виконавчої влади та фінансуються за кошти державного бюджету. Інші заклади позашкільної освіти утворюються органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, у тому числі релігійними організаціями, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку, іншими юридичними і фізичними особами, за наявності необхідної матеріально-технічної та науково-методичної бази, педагогічних та інших працівників.

Статтею 4 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 року №1841-

III передбачено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про позашкільну освіту» заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2001 року №433 затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів та Положення про позашкільний навчальний заклад.

Згідно п.6 Переліку до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Суд вважає, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, який відносить посади «викладача», концертместера до педагогічних посад.

З огляду на проаналізовані норми законодавства, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, суд вважає, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019 року у справі №233/4308/17.

Виходячи з наведеного, викладач музичної школи, дитячої музичної школи, є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж його роботи викладачем у перелічених вище закладах, підлягає зарахуванню до спеціального «педагогічного» стажу роботи позивача, тобто до стажу у розумінні п. «е» ст.55 Закону №1788-ХІІ.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до довідки КЗ «КЗ ВШМ» №10 від 28 серпня 2023 року позивач наказом №20-0 від 31 серпня 2017 року був призначений завідувачем народного відділу Випасненської дитячої музичної школи і працює завідуючим по теперішній час.

Випасненська дитяча музична школа Білгород-Дністровського району Одеської області, яка з 01 вересня 2021 року перейменована у КЗ «Випаснянська школа мистецтв», здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про освіту», «Про позашкільну освіту», «Про культуру», «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про мистецьку школу, затвердженого наказом Міністерства культури України від 09 серпня 2018 року № 686, Положенням про початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад (школа естетичного виховання), затвердженого наказом Міністерства культури України №523 від 06.08.2001 року.

З аналізу наведених норм законодавства суд приходить до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

У постанові від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо призначення викладачам у позашкільних навчальних закладах освіти пенсії за вислугу років, визначивши, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року по справі № 805/3923/18-а аналізуючи норми пенсійного законодавства України, вказав на наступну практику Європейського суду з прав людини, що стосується питанням призначення та перерахунку громадянам пенсії: «Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), «С.С. та інші проти Болгарії» (заява № 1365/07).

Згідно з положеннями статті 62 Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається із відомостей трудової книжки позивача, 26 серпня 1985 року ОСОБА_1 поступив на стаціонарне навчання до Білгород-Дністровського педагогічного училища, яке закінчив 28 червня 1988 року за спеціальністю «Музичне виховання», йому присвоєна кваліфікація вчителя музики,музичного вихователя. В 1997 році ОСОБА_1 заочно закінчив Південноукраїнський державний педагогічний університет за спеціальністю музика та 01 липня 1997 року, отримав Диплом ЛО ВЕ №009496,реєстровий номер 15672. 15 серпня 1988 року наказом №1573 по Білгород-Дністровському районному відділу народної освіти Одеської області від 15 серпня 1998 року (наказ по школи) ОСОБА_1 був призначений вчителем музики і співів Випасненської восьмирічної школи Білгород-Дністровського району Одеській області. 29 вересня 1999 року наказом №458 по Білгород-Дністровському районному відділу народної освіти Одеської області він був переведений на аналогічну посаду до Випаснянський неповній середній школі Білгород-Дністровського району Одеської області. 01 жовтня 1989 року наказом №458 по Білгород-Дністровському районному відділу народної освіти Одеської області ОСОБА_1 прийнятий на посаду вчителя музики і співів до Випаснянської неповної середньої школи Білгород-Дністровського району Одеської області, де працював до 09 вересня 2005 року. Наказом №250-к по Білгород-Дністровському районну відділу освіти Одеської області від 31 серпня 2005 року позивач звільнений за власним бажанням з посади вчителя з 09 вересня 2005 року з Випаснянській ЗОШ І-ІІ ступенів. Наказом по Випасненської дитячої музичної школи Білгород-Дністровського району Одеської області №18-2005 від 10 вересня 2005 року позивач прийнятий на роботу викладачем з класу баяну та акордеону, де працює на вказаний посаді по теперішній час.

З 01 вересня 2021 року Випасненська дитяча музикальна школа була перейменована у Комунальний заклад «Випаснянська школа мистецтв» відповідно до Рішення Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 02.08.2021 року.

Крім того, наказом №43-К від 09.09.2005 року позивач прийнятий на роботу на посаду вчителя музики і співів за сумісництвом до Випаснянський ЗОШ І-ІІ ступеня, де працює по теперішній час.

Наведені вище обставини підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 30 червня 1981 року; дипломом з відзнакою НОМЕР_2 , виданим Білгород-Дністровським педагогічним училищем 29 червня 1988 року, реєстраційний номер 11973; Дипломом ЛО ВЕ №009496, реєстровий номер 15672 від 01 липня 1997 року; довідкою Випаснянської філії №2 ОЗО «ВИПАСНЯНСЬКИЙ ЗЗСО» Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №31 від 07 червня 2023 року; Довідкою КЗ «ВИПАСНЯНСЬКА ШКОЛА МИСТЕЦТВ» №08 від 02 червня 2023 року.

Таким чином, станом на 1 квітня 2023 року страховий стаж позивача складав 37 років 8 місяців 10 днів, а спеціальний педагогічний стаж складав 33 років 6 місяців 29 днів.

Наведена обставина підтверджується розрахунком страхового стажу, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення позивачу пенсії за віком.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, Верховний Суд, зокрема у постанові від 20.02.2019 (справа № 462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, які підтвердженні належними та допустимими доказами, суд вважає що ОСОБА_1 має право на отримання відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначена стаття містить три окремі норми.

Перша - має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам: ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети: попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Справа «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (заяви № 7151/75 та № 7152/75) демонструє, що перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, ЄСПЛ повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм: необхідно з`ясувати, чи можуть заявники скаржитися на втручання в це право і, якщо так, чи виправдане таке втручання (пункт 57).

ЄСПЛ виходить із того, що положення статті 1 Першого протоколу Конвенції містить три правила:

(а) перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном;

(б) друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним;

(в) третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності.

Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції. Щоб вирішити питання щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції до конкретної справи, ЄСПЛ повинен з`ясувати, чи надають обставини справи в цілому заявнику право на самостійний інтерес, що захищається цією статтею. Аналізуючи практику розгляду ЄСПЛ справ щодо порушення права володіння майном, можемо зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних та включає в себе право на пенсію та соціальні виплати:

Справа «Гайгузус проти Австрії» (заява № 17371/90) - якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, в свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності (пункт 39).

Справа «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (заяви №№ 65731/01 та 65900/01) - в сучасній демократичній державі багато осіб протягом усього свого життя або ж його частини, коли йдеться про засоби для існування, перебувають у повній залежності від виплат за соціальним страхуванням або соціальним забезпеченням. В правових системах багатьох країн визнається, що такі особи потребують певного забезпечення, і відтак для них передбачається, що в разі дотримання умов, за яких вони можуть скористатися цими встановленими для них виплатами, вони автоматично будуть отримувати відповідні виплати.

Справа «Сук проти України» (Заява № 10972/05) від 10 березня 2011 року поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (пункти 22, 23).

Справа «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06) - якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, зумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (пункт 41).

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, всупереч нормам чинного законодавства відповідач не зарахував до спеціального педагогічного стажу, період роботи позивача з 10 вересня 2005 року по 30 березня 2023 року у Випасненській дитячій музичній школі Білгород-Дністровського району Одеської області, яка з 01 вересня 2021 року перейменована у КЗ «Випаснянська школа мистецтв» на посаді викладача з класу баяну. Відтак, така бездіяльність відповідача є протиправною, відповідно, слід зобов`язати зарахувати до спеціального педагогічного стажу ОСОБА_1 період роботи з 10 вересня 2005 року по 30 березня 2023 року.

Оцінюючи вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 33 від 16 червня 2023 року про не зарахування періодів роботи позивача та відмову у виплаті грошової допомоги та зобов`язання нарахувати і виплатити таку, суд вказує наступне.

Як зазначалось вище, у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж на посаді викладача, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років. При цьому позивач до призначення оскаржуваної пенсії, будь-яку не отримував.

Згідно процитованих вище норм, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок-30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За таких обставин, враховуючи наявність у позивача педагогічного стажу та правових підстав для призначення пенсії за вислугу років, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 33 від 16 червня 2023 року про не зарахування періодів роботи позивача та відмову у виплаті грошової допомоги є незаконними та підлягає скасуванню, як наслідок, необхідно зобов`язати суб`єкта владних повноважень провести відповідне нарахування та виплату.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивачки щодо протиправної відмови у нарахуванні належної їй виплати.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить до задоволення у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивачки в сумі 1073 грн. 60 коп., згідно квитанції № 40 від 03.07.2023 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 33 від 16 червня 2023 року щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального педагогічного стажу ОСОБА_1 стаж за період роботи з 10 вересня 2005 року по 30 березня 2023 року у Випасненській дитячій музичній школі Білгород-Дністровського району Одеської області, яка з 01 вересня 2021 року перейменована у КЗ «Випаснянська школа мистецтв» на посаді викладача з класу баяну та акордеону до спеціального педагогічного стажу та здійснити нарахування і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХV- «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя С.О. Cтефанов