Справа № 420/9621/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/9621/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Рябка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року, прийняте у складі суду судді Токмілової Л.М. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просив суд про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №355856 від 03.04.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0020800 повна маса транспортного засобу з причепом становить 42,7 тони при нормативно допустимій 42 тони, що перевищує встановлені п.22.5 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 параметри транспортного засобу на 1,67% Однак вказана похибка у параметрах на думку позивача не є достатньою для застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі ч.1 абз.14 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку з тим, що відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм настає при перевезенні подільного вантажу з перевищенням від 5% до 10%.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Рябко Сергій Олександрович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 », в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом були зроблені висновки з порушенням норм матеріального права, при цьому неповно з`ясовані обставини справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позов.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що ні Закон України «Про автомобільний транспорт», ні Правила дорожнього руху, ні навіть Наказ №363 яким затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не містять заборон щодо перевезень на контейнеровозі вантажів не у контейнерах. Апелянт зазначає, що контейнеровоз - це тип транспортного засобу, для якого є допустимим перевозити більшу загальну вагу ніж для інших типів причепів, через конструктивні особливості будови шасі (платформи), на яке можуть встановлюватись контейнери, а також бортові, самоскидні та спеціальні кузови або інший вантаж. Контейнеровоз може перевозити не тільки контейнери, але будь-який вантаж, під який можна підібрати і зафіксувати платформу. На думку апелянта, суд під час розгляду справи не врахував, що транспортний засіб Позивача є саме контейнеровозом зі змінним кузовом, про що чітко передбачено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу і Відповідач повинен був здійснити розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси виходячи з дозволених 44 тон, а не з 40 тон.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.02.2023 року посадовими особами відповідача проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом марки MAN TGX 18.80, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу KRONE SD реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким здійснювалось перевезення кукурудзи згідно ТТН №377127.

За результатами проведення перевірки, складено акт № 314819 від 14.02.2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зафіксовано порушення, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5 відсотків, але не більше 10 відсотків при перевезені подільного вантажу.

Як вбачається з довідки №0020800 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.02.2023 року за результатом проведеного габаритно-вагового контролю встановлено, загальна маса ТЗ становить 42,7 тон.

З підстав вищезазначеного інспекторами відповідача виготовлено Акт №029138 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

03.04.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки прийнято постанову № 355856, якою застосовано до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 8500 грн, який передбачено абзацом 14 ч. 1 ст. 60 цього Закону.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який є контейнеровозом в розумінні норм чинного законодавства, але не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 тон.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005р. №2862-IV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, установлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за яким на позивача накладений штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, п.3 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України.

Відповідно до пп. «б» п. 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують такі показники фактичної маси:

Вантажні автомобілі:

- двовісний автомобіль: на дорогах державного значення - 18 тон, на дорогах місцевого значення - 14 тон;

- трьохвісний автомобіль: на дорогах державного значення - 25 тон (26 тон для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони;), на дорогах місцевого значення - 21 тона;

- чотирьохвісний автомобіль: на дорогах державного значення - 32 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;

- чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами: на дорогах державного значення - 38 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;

Комбіновані транспортні засоби:

- двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 36 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони;

- двохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони;

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра: на дорогах державного значення - 42 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра: на дорогах державного значення - 44 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони;

Автопоїзди:

- двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони.

Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що нормативні габаритно-вагові параметри, зокрема загальна маса, в кожному окремому випадку залежать від типу транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість осей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів; виду автомобільної дороги (державного чи місцевого значення).

З огляду на зміст п. 22.5 Правил дорожнього руху, для правильного вирішення спору, що виник між сторонами, належить, серед іншого, встановити: тип транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість осей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником: транспортного засобу марки MAN, модель: TGX 18.480. тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач - д.н.з. НОМЕР_3 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 10), та напівпричіпу марки KRONE, модель: SD, тип: загальний напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз - Е, д.н.з. НОМЕР_5 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ) (а.с. 10).

Крім того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 містить відомості щодо переобладнання контейнеровозу як кузова власного виготовлення для перевезення насипних вантажів.

Щодо висновків суду першої інстанції на те, що в справі відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних, спеціалізованих контейнерах, згідно з їх призначенням, колегія суддів наголошує, що наявність чи відсутність спеціального маркування, а також найменування і спосіб навантаження товару, що перевозився не є обставинами, які впливають на технічні характеристики напівпричепу як контейнеровоза.

При цьому, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що фактично перевезення здійснювалось контейнеровозом із змінним кузовом, обладнаним для перевезення насипних вантажів

З матеріалів відеофіксації вбачається, що перевезення вантажу здійснювалось комбінованим транспортним засобом, двовісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), який здійснював перевезення змінного кузова.

Відповідно до Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 8) загальна маса транспортного засобу становила 42,7 тони, тобто перевищувала допустиму масу транспортного засобу в 42 тони.

Колегія суддів вважає, що переобладнання чи зміна контейнеру, за умови дотримання перевізником нормативу в 42 тони, визначеного правилами для двовісного напівпричепу (контейнеровозу), не впливає на суть правопорушення, яке є предметом у даній справі.

Таким чином, позивачем дійсно було перевищено встановлені законодавством габаритно-вагові норми, водночас оскільки адміністративно-господарська відповідальність передбачена виключно у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 %, а в даному випадку позивачем перевищено габаритно-вагові норми на 1,6 %, позовні вимоги належать до задоволення.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія судді вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, як встановлено судом, під час подання адміністративного позову до суду першої інстанції сплаті підлягав судовий збір у сумі 2684,00 грн., який було сплачено згідно платіжної інструкції №ПН1172 від 28 квітня 2023 року. За подання апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у сумі 4026,00 грн., який було сплачено згідно платіжної інструкції №ПН941 від 26 липня 2023 року. Таким чином, загальний розмір судових витрат у вигляді судового збору, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі складає 6710,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Рябка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №355856 від 03.04.2023 року.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, вул. Перемоги, 14, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати у розмірі 6710,00 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: Л.Є. Зуєва