Справа № 500/4607/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4607/23

12 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсія.

Рішенням №94 від 02.06.2023 року позивачу в призначенні пенсії було відмовлено, та вказано про недоліки в оформленні трудової книжки та відсутність інформації про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Позивач з аргументами відмови пенсійного органу не погодився, просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 14.08.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

25 травня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-IV).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення №94 від 02.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком. Вік позивача - 78 років. Загальний страховий стаж - 36 років 05 місяців 26 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не можуть бути зараховані періоди роботи згідно з записами трудової книжки від 16.08.1964, оскільки прізвище, ім`я та по батькові на першій сторінці трудової книжки дописані ручкою іншого кольору.

Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позбавлене можливості отримати документи, які б підтверджували факт припинення виплати позивачу пенсії органами пенсійного фонду росії, оскільки військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та який є продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року на 90 діб - до 18 серпня 2023 року, відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Відповідно, повністю припинено поштове співробітництво з країною-агресором.

Таким чином, у пенсійного органу відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком. А тому просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 31.08.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 27.09.2023 о 11:15 год.

Ухвалою суду від 27.09.2023 відкладено розгляд справи на 12.10.2023 о 11:00 год.

03.10.2023 позивач письмово повідомив суд, що не отримує пенсію від Пенсійного фонду країни агресора. А також 06.10.2023 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, де просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області №94 від 02.06.2023, яким було позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з дня звернення з відповідною заявою.

Судом прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 та притягнено як співвідповідача Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Алуштинським МВ ГУ МВС України в Криму, 06.10.1998 року, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , видане безстроково та з поміткою загальний стаж роботи 35 років, Ветеран праці України, дитина війни. Окрім того, є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою серії НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки від 21.02.2023 року №6117-, позивача було взято на облік як внутрішньо переміщену особу з АР Крим, м. Алушта, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Після повномасштабного вторгнення Росії на територію України позивач на постійне місце проживааая виїхав з АР Криму у безпечне місце України до своєї дочки, та зареєструвався, як внутрішньо переміщена особа за вказаною вище адресою.

25.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №94 від 02.06.2023 року позивачу в призначенні пенсії було відмовлено, та вказано про недоліки в оформленні трудової книжки та відсутність інформації про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Не погодившись із відмовою пенсійного органу в призначенні йому пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пунктом 14-4 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення РФ, мають право на отримання виплат згідно з цим законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 4 Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 234 від 2 липня 2014 року, територіальний орган Пенсійного фонду України на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації. Також, згідно пп. 6 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, для призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території АР Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації подається, зокрема документ уповноваженого органу РФ про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АР Крим та м. Севастополя.

До 24 лютого 2022 року обов`язковою умовою оформлення пенсії жителями окупованого Криму та міста Севастополь була наявність документа уповноваженого окупаційного російського органу про непризначення пенсії за місцем реєстрації.

Суд зазначає, що через розірвання дипломатичних відносин та припинення співпраці України з російською федерацією надсилати запити до органів пенсійного забезпечення російської федерації неможливо. Відтоді Пенсійний Фонд України (ПФУ) припинив оформлення і нарахування пенсій мешканцям тимчасово окупованого Криму.

Позивач стверджує, що пенсію не отримує в Автономній республіці Крим, громадянство російської федерації також не отримував.

В даному випадку оформлення записів у трудовій книжці здійснюється роботодавцем, позивач як працівник жодних записів до трудової книжки не вносив. Якщо навіть там і є недоліки (різні кольори чорнил, тощо) позивач не має можливості виправити такі недоліки, додаткові відомості про роботу та підтверджуючі документи про періоди роботи визначені в трудовій книжці Також позивач не має можливості надати в зв`язку з військовми станом та окупацією Криму. Доказами того, що позивач має право на пенсію є пенсійне посвідчення, видане компетентними органами України, які під час призначення йому пенсії перевіряли всі документи та стаж роботи.

Проте відсутність пенсійного забезпечення України ставить позивача у скрутне становище, позбавляє засобів існування.

Отже, на думку суду та з урахуванням існуючої практики з розгляду аналогічних судових справ, вимога щодо витребування пенсійної справи від уповноважених органів Російської Федерації ( на які посилається відповідач) є незаконною, оскільки встановлює для громадян України, що проживають на території АР Крим, а також ВПО з Криму додаткову, не передбачену законами України вимогу для отримання пенсії, наразі у зв`язку із повномасштабним вторгненням збройних сил РФ і розірванням дипломатичних відносин з країною-агресором, звернення органів ПФ України до компетентних органів РФ для витребування пенсійної справи є неможливим, що взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію. Позивач наголошує, що Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазнав змін та більше не містить вказівки на необхідність листування з державою-агресором. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У 2021 році, згідно Закону 1618-ІХ, зазначена стаття зазнала змін, а саме було виключено вимогу про те, що жителі тимчасово окупованої території можуть отримувати пенсію тільки у випадку, якщо доведуть, що не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів РФ, а більш конкретно: «у статті 7; у частині другій слова "і не отримують пенсій та інших соціальних від уповноважених органів Російської Федерації" виключити".

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії провадився за принципом «екстериторіальності».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р. (надалі - Закон №1058).

Статтею 1 Закону №1058 передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234 (далі - Порядок №234).

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії російської федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до статті 3 вищевказаного Закону, тимчасово окупованою територією визначається, зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції чинній до змін внесених Законом № 1618-ІХ від 01.07.2021) виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В подальшому у ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», внесено зміни згідно із Законом № 1618-ІХ від 01.07.2021, та зазначено, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку 234, територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації. Виплата пенсії після надходження-пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже, згідно вимог Порядку 234 обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів Російської Федерації покладається на територіальні органи Пенсійного фонду.

Підставою відмови у призначенні пенсії позивачеві слугувало те, що наразі, відповідачі не можуть провести процедуру витребування пенсійної справи позивача з Російської Федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації або підтвердити, що вона не отримує відповідних нарахувань на території Російської Федерації шляхом надсилання інформаційного запиту про нарахування або відсутність отримання соціальних виплат відповідно до російського законодавства немає можливості.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи те, що позивач має пенсійне посвідчення, видане у 2003 році, саме територіальними органами Пенсійного фонду України, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на поновлення виплати пенсії.

Водночас, щодо позовних вимог про «зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення з відповідною заявою, то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Одеській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2023 про призначення пенсії за віком з дати звернення та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області №94 від 02.06.2023, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2023 року про призначення пенсії за віком з дати звернення та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 4035769);

- Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65107, ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.