Справа № 420/19443/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов (а.с.37-42) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), у якому позивач просить суд: - визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №97 від 25.07.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати періоди роботи: з 20.11.1988 по 23.08.1990 у комплексному кооперативі «Нива» на посаді організатора роботи, з 14.08.1985 по 05.09.1985 на Харківському велосипедному заводі імені Петровського на посаді майстра, з 23.08.1990 по 24.01.1991 у Молодіжному багатогалузевому творчому об`єднанні «Ліра» на посаді начальника комісійно-технічного відділу та ведучого народження року інженера комісійно-технічного відділу до його - ОСОБА_1 , загального стажу роботи та прийняти відповідне рішення за його заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення №97 від 25.07.2023 року про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного трудового стажу. При цьому, до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки від 18.08.1985 серії НОМЕР_1 , а саме: з 14.08.1985 по 05.09.1985, оскільки місяць в наказі не відповідає місяцю на звільненні, з 20.11.1988 по 23.08.1990, оскільки відсутні дати в наказах на прийнятті та звільненні, з 23.08.1990 по 24.01.1991, оскільки наказ на прийнятті дописаний іншим чорнилом та дата наказу відсутня.

Позивач вважає прийняте рішення протиправним, оскільки Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 не встановлено критерію оцінки оформлення трудової книжки при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком. Встановлення такого критерію відповідачем у даному випадку не обумовлено жодним нормативно-правовим актом, а тому пенсійний орган діяв поза межами правового регулювання, що суперечить ст. 19 Конституції України.

При цьому зазначив, що він не може нести відповідальності за неналежне оформлення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, у зв`язку з чим не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Ухвалами суду від 07.08.2023 року та від 22.08.2023 позов залишено без руху, надано і продовжено строк на усунення недоліків позову (а.с.14-15, 32-33).

Ухвалою суду від 29.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.68-70).

Представник ГУ ПФУ в Житомирській області подав відзив на позов (а.с.59-63), у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно наданої заявником трудової книжки від 18.08.1985 серії НОМЕР_1 , а саме: з 14.08.1985 по 05.09.1985, оскільки місяць в наказі не відповідає місяцю на звільненні, з 20.11.1988 по 23.08.1990, оскільки відсутні дати в наказах на прийнятті та звільненні, з 23.08.1990 по 24.01.1991, оскільки наказ на прийнятті дописаний іншим чорнилом та дата наказу відсутня. Вказане суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв.

Також представник ГУ ПФУ в Одеській області надав відзив на позов (а.с.90-93), у якому зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки при наявності порушень заповнення трудової книжки, Головне управління немає підстав для врахування відомостей з даної трудової книжки при обчисленні страхового стажу. Водночас, неналежне заповнення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періодів роботи до страхового стажу, тому заявнику було запропоновано надати будь-які інші документи, які підтверджуються факт роботи в межах спірних періодів. Проте таких документів надано не було.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 від 25.03.2021 року (а.с.44).

05.12.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою №5422 щодо попереднього розрахунку пенсії за віком, на яку ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснено попередній розрахунок стажу позивача, який становить 28 років 6 місяців та 6 днів (а.с.49).

18.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, що не заперечується сторонами.

Заяву розглянуто ГУ ПФУ в Житомирській області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №97 від 25.07.2023, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років 03 місяці 28 днів, при наявному 28 років, 01 місяць 10 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 18.08.1985 серії НОМЕР_1 , а саме: з 14.08.1985 по 05.09.1985, оскільки місяць в наказі не відповідає місяцю на звільненні, з 20.11.1988 по 23.08.1990, оскільки відсутні дати в наказах на прийнятті та звільненні, з 23.08.1990 по 24.01.1991, оскільки наказ на прийнятті дописаний іншим чорнилом та дата наказу відсутня. Для зарахування вказаних періодів необхідно надати уточнюючу довідку. Особа матиме право на пенсійну виплати 01.02.2016 року або при набутті необхідного страхового стажу (а.с.52).

Позивач, вважаючи рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії №97 від 25.07.2023 протиправним, та таким, що підлягає скасуванню звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази суд дішов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону №1058 в редакції від 15.04.2023, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Водночас, призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку (ч.2 ст. 44 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років (ч.2 ст.26 Закону №1058-IV).

Згідно ч.4 ст.26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого ч.1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Позивачу у 05.12.2022 року здійснено попередній розрахунок його страхового стажу для призначення пенсії за віком, який становив 28 років 6 місяців та 6 днів.

Позивач, вважаючи, що ним досягнуто необхідного для призначення пенсії страхового стажу, 18.07.2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої за принчипом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято оскаржуване рішення №97 від 25.07.2023 (а.с.52), згідно якого у заявника наявний стаховий стаж - у розмірі 28 років 1 місяць та 28 днів, тобто менше необхідного.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції від 28.09.2022 року) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Також за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

На період внесення записів до трудової книжки позивача в рамках спірних періодів трудової діяльності діяла Інструкція №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993. З 29.07.1993 року по сьогодні діє Інструкція №58.

Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Пунктом 2.1. Інструкції №162 встановлено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Відповідно п.2.11. Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Записи роблять акуратно, використовуючи чорнильну або кулькову ручку, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (абз.3 п.2.3 Інструкції №162).

Згідно з абз.1 п.4.1. Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка.

В оскаржуваному рішенні, обґрунтовуючи відмову у призначенні пенсії вказано про незарахування до стажу позивача періодів згідно трудової книжки від 18.08.1985 серії НОМЕР_1 , а саме: з 14.08.1985 по 05.09.1985, оскільки місяць в наказі не відповідає місяцю на звільненні, з 20.11.1988 по 23.08.1990, оскільки відсутні дати в наказах на прийнятті та звільненні, з 23.08.1990 по 24.01.1991, оскільки наказ на прийнятті дописаний іншим чорнилом та дата наказу відсутня.

Суд вважає необгрунтованим доводи щодо непідтвердженості стажу роботи у зв`язку з використанням при зазначенні у трудовій книжці періодів роботи різними кольорами чорнил, виходячи з наступного.

Згідно п.2.3 Інструкції №162 у трудовій книжці записи роблять акуратно, пір`яний або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Суд вважає, що зазначення періодів роботи різними чорнимали не може викликати сумнівів у їх достовірності.

Разом з тим, щодо непідтвердженості періодів роботи позивача через незазначення у трудовій книжці реквізитів документів, на підставі яких внесені записи до трудової книжки, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2.17 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.

Пунктом 2.3 Інструкції №162 встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше за тижневий строк, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п.2.26 Інструкції №162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер.

З кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) до трудової книжки (вкладиша) про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особовій картці, у якій має бути повторено точний запис із трудової книжки (вкладиша) (п.2.4 Інструкції №162).

Відповідно до запису №3 трудової книжки від 18.08.1985 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 05.09.1985 року звільнено з Харківського велосипедного заводу імені Петровського з посади майстра на підставі наказу №660/ок від 11.11.1985 року (а.с.54).

Тобто наявна суперечність у відомостях, які містяться у записі №3 від 05.09.1985 року, оскільки його внесення до трудової книжки здійснено на підставі наказу, прийнятого пізніше у часі - 11.11.1985 року.

Також у трудовій книжці містяться записи №13-14 про період роботи позивача з 20.11.1988 по 23.08.1990 у комплексному кооперативі «Нива» на посаді організатора роботи, які внесені до трудової книжки на підставі наказів №14 та №8 (а.с.57).

Таким чином, період роботи позивача з 20.11.1988 по 23.08.1990 не є підтвердженим на підставі трудової книжки від 18.08.1985 серії НОМЕР_1 , оскільки не містить обов`язкових відомостей щодо дати видання наказів, на підставі яких внесено відомості про трудову діяльність позивача.

Крім того, записи №15-16 трудової книжки про період роботи позивача з 23.08.1990 по 24.01.1991 у Молодіжному багатогалузевому творчому об`єднанні «Ліра» також містить лише номери наказів генерального директора №03/003 та №04/005 без дат їх прийняття (а.с.58), що свідчить про відсутність обов`язкових записів у трудовій книжці в межах даного періоду роботи.

Суд вважає, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Проте недоліки трудової книжки, встановлені ГУ ПФУ в Житомирській області в оскаржуваному рішенні №97 від 25.07.2023, свідчать не тільки про їх неправільність, а наявність недоліків, які позбавляють ГУ ПФУ встановити чітко необхідний стаж роботи позивача, тобто свідчать про необхідність їх усунення шляхом надання уточнюючих довідок, якими оформлено прийняття/звільнення позивача з роботи, про що і зазначено в оскаржуваному рішенні.

Дійсно Верховним Судом сформований правовий висновок, згідно якого право пенсіонера на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні (постанови від 07.02.2018 по справі №275/615/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а).

Сталою практикою Верховного Суду є посилання на дотримання суб`єктами владних повноважень положень законодавства, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Однак, відповідно до п.1 Порядок №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами .

Таким чином, у разі наявності сумнівів у правильності записів, що містяться у трудовій книжці через відсутність обов`язкових відомостей у ній (дат наказів, на підставі яких внесено записи), позивач може спростовувати такі неточності шляхом надання додаткових документів та набути права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового (страхового) стажу.

Суд враховує, що відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже ГУ ПФУ уповноважений власними силами отримувати відомості у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних на спростування наявних розбіжностей. Проте, у разі необхідності отримання додаткових відомостей, зокрема, з архівів, ГУ ПФУ повідомляє заявника про необхідність самостійного надання ним додаткових документів на підтвердження стажу роботи. Тобто у даному випадку саме позивач повинен був надати уточнюючи довідки про стаж роботи, записи про які в трудовій книжці не мають всіх необхідних відомостей для їх зарахування до страхового стажу.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що ГУ ПФУ в Житомирській області приймаючи оскаржуване рішення, діяв обґрунтовано, у відповідності до положень законодавства, як наслідок, здійснив належний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв обґрунтоване рішення, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії.

Суд дійшов висновку, що рішення №97 від 25.07.2023 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення №97 від 25.07.2023 року, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.