Справа № 380/15508/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15508/22 пров. № А/857/13741/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року, головуючий суддя Грень Н.М., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Львівській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального трудового стажу періоду проходження військової служби в Збройних Силах України (СРСР) на посаді командира зенітного ракетно - артилерійського взводу зенітно - ракетної артилерійської батареї (ДШВ) з 01 січня 1984 року по 30 червня 1989 року на пільгових умовах з розрахунком один календарний рік за півтора та в проведенні перерахунок пенсії з 26 січня 2021 року (із урахуванням довідки про грошове забезпечення); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , періоду проходження військової служби в Зройних Силах України (СРСР) на посаді комендира зенітного ракетно - артилерійського взводу зенітно - ракетної артилерійської батареї (ДШВ) з 01 січня 1984 року по 30 червня 1989 року на пільгових умовах з розрахунком один календарний рік за півтора та провести перерахунок пенсії з 26 січня 2021 року (із урахуванням довідки про грошове забезпечення) та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивач звернувся до Головного управління із заявою про зарахуванням військової служби у кратному розмірі при обчисленні стажу роботи позивача для призначення пенсії за віком, однак Головне управління відмовило у такому зарахуванні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач з 14.10.1989 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 26.01.2021 року.

Позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону № 1058, як працюючій особі при страховому стажі 38 років 10 місяців 29 днів, коефіцієнт страхового стажу - 0,38833. Пенсію обчислено з врахуванням заробітку за період роботи з 01.07.2000 року по 30.11.2020 року.

Періоди страхового стажу внесено відповідно до наданих первинних документів, зокрема, період військової служби - з 18.11.1983 року по 03.11.1989 року.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою, у якій просив зарахувати до стажу проходження військової служби на пільгових умовах на підставі документів, які підтверджують даний факт, а саме: документи із особової справи, які знаходяться в Личаківсько-Залізничному об`єднанні районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, якою підтверджується дійсність проходження військової служби в ВДВ з 18 листопада 1983 року по 22 серпня 1989 року де виключений із списку особового складу з 20 січня 1990 року та цей період служби належить до зарахування на пільгових умовах( із розрахунку один календарний рік за півтора на отримання пенсії) та долучив довідку про нараховану заробітну плату за цей період.

Листом від 26.08.2022 року № 1300-5305-8/76981 Головне управління повідомило позивача, що Законом № 1058-ІV не передбачено зарахування до страхового стажу періодів проходження військової служби у пільговому обчисленні. Оскільки позивачеві призначена пенсія відповідно до Закону № 1058-ІV немає законодавчих підстав для врахування до страхового стажу у пільговому обчисленні періоду військової служби, з 01.01.1984 року по 30.06.1989 року.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, який не передбачає зарахування військової служби у пільговому відношенні до страхового стажу пенсіонера.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституцією України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

При розгляді спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх на відповідність того, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням усіх вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку і на день звільнення мають відповідну вислугу календарних років.

Статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктами «б», «в» п. 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам №393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

один місяць служби за два місяці: на атомних підводних крейсерах, атомних підводних човнах, дизельних підводних човнах, обладнаних допоміжними атомними енергетичними установками, і підводних човнах із спеціальними енергетичними установками - за умовами, що визначаються Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки України;

один місяць служби за півтора місяця: на підводних човнах (крім зазначених у підпункті б цього пункту) в період перебування їх у строю.

При цьому, вказаний Порядок №393 застосовується при обчисленні вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

З матеріалів справи слідує, що згідно з розрахунком страхового стажу позивача для обчислення пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він становить 38 років 10 місяців 29 днів, до якого також включено період військової служби.

Натомість, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, який не передбачає зарахування військової служби у пільговому відношенні до страхового стажу пенсіонера, та норми Порядку №393 до нього не застосовуються.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі №380/15508/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін