Справа № 420/23084/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 04 вересня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 68 від 25.08.2023 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за її призначенням, а саме з 19.08.2023 року та передати його пенсійну справу для виплати до пенсійного органу за місцем його фактичного проживання, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він 19.08.2023 звернувся за допомогою веб порталу Пенсійного фонду України з заявою встановленого зразка про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням № 68 від 25.08.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке розглянуло заяву позивача за екстериторіальним принципом, в призначенні пенсії позивачу відмовлено. Рішення надіслано Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Позивач вважає вказане рішення протиправним оскільки як вбачається з абз. 2 п. 1 ч.1 ст. 55 Закону № 796-XII учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів мають право на зниження пенсійного віку на 10 років.

Ухвалою судді від 11.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням повної адреси позивача.

18 вересня 2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у порядку статті 263 КАС України.

22.09.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов (вх..№ЕП/38224/23) відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з проханням відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, мають особи, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 не менше 5 календарних днів на 10 років. Особи, які працювали у 1987 році в зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсії призначаються зі зниженням пенсійного віку на 8 років. Особи, які працювали з 01.07.1986 по 31.12.1986 у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або будівництві менше 14 календарних днів у 1986 році, пенсії призначаються зі зменшенням пенсійного віку на 5 років. Згідно пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілі, евакуйовані, зокрема, із 10- кілометрової зони відчуження у 1986 році користуються правом зниження пенсійного віку на 10 років або евакуйовані з інших територій зони відчуження у 1986 році з зниженням пенсійного віку на 8 років. Період роботи (проживання) у зоні безумовного (обов`язкового) відселення відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за наданими документами станом на 01.01.1993 у позивача не підтверджено, тому Рішенням від 25.08.2023 №68 Головним управлінням відмовлено в призначенні пенсії. Згідно розрахунку стажу страховий стаж позивача становить 26 років 08 місяців. Повідомлено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 14.04.1994 по 03.01.1996, згідно трудової книжки, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення. Тобто, ці записи трудової книжки внесено з порушеннями Інструкції про ведення трудовик книжок працівників. Інші документи, які підтверджують ці обставини не надано, тому виключалося належне підтвердження спірного страхового стажу. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду за результатами розгляду заяв, які надходять на їх адресу мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії та підтвердження відповідних пільг та статусів, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Період роботи або служби, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, визначається комісією в складі командира військової частини, працівника по кадрах, головного бухгалтера і представника профспілкового комітету на підставі відповідних документів. Виходячи з наведеного, підставою для внесення до довідок даних про кількість днів роботи у зоні відчуження, номеру зони, де проводилися такі роботи, кратність оплати праці, про нараховану та виплачену заробітну плату, є первинні документи, що складені в період роботи в зоні відчуження (тобто в період 1986-1988).

27.09.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли (вх..№32709/23) копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

02.10.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшли (вх..№33298/23) копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 які ідентичні матеріалам, що надійшли від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.09.2023.

09.10.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вх..№34261/23) на позовні вимоги ОСОБА_1 з проханням відмовити у задоволенні позову. Згідно доданими до заяви позивача від 19.08.2023 не підтверджено право на зниження пенсійного віку, а саме: довідка про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 03.03.1995 №42 видана КСП «Дружба» не відповідає формі №122; довідка від 25.05.1991 № 673 не може бути взято до уваги, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, довідка про евакуацію, відселення, є самостійне переселення органами місцевого самоврядування. Страховий стаж пенсіонера становить 26 років 08 місяців. Щодо страхового стажу громадянина ОСОБА_1 , то за результатами розгляду документів, наданих до заяви від 19.08.2023, до нього не зараховано стаж з 14.04.1994 по 03.01.1996, згідно трудової книжки, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення. Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», бо наданими документами до заяви від 19.08.2023 не підтверджено право на зниження пенсійного віку. Тому рішення Головного управління від 25.08.2023 №68 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є законним та обґрунтованим.

Інших заяв/клопотань до суду по справі не надходило.

Дослідивши подані сторонами заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 22.11.2002 держадміністрацією м. Києва видано дублікат Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серії НОМЕР_1 (Категорія 2).

Згідно з довідкою колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Бородянського району Київської області №42 від 03.03.1995 (село Нове Залісся), ОСОБА_1 знаходився в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС с. Залісся і приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС: 03.05.1986 05.05.1986 приймав участь в вивезенні майна із зони ЧАЕС (а.с.11).

19.08.2023 позивач через веб-портал Пенсійного Фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке є пенсійним органом за місцем реєстрації проживання, з заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій. За вказаним принципом заява ОСОБА_1 від 19.08.2023 була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 25.08.2023 прийняло Рішення №68 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням наданими документами право ОСОБА_1 на зниження пенсійного віку.

В прийнятому 25.08.2023 рішенні відповідач зазначив, що право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, мають особи, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів на 10 років. Особи, які працювали у 1987 році в зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсії призначаються зі зниженням пенсійного віку на 8 років. Особи, які працювали з 01.07.1986 по 31.12.1986 у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або будівництві - менше 14 календарних днів у 1986 році, пенсії призначаються зі зменшенням пенсійного віку на 5 років. Згідно пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», потерпілі, евакуйовані, зокрема, із 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році користуються правом зниження пенсійного віку на 10 років або евакуйовані з інших територій зони відчуження у 1986 році з зниженням пенсійного віку на 8 років. Вік заявника 54 роки 6 місяців. Відповідно п.2.1 пп.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (зі змінами, внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №25-1 від 16.12.2020) до заяви про призначення пенсії за віком додається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122 або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За результатами розгляду документів, наданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 14.04.1994 по 03.01.1996, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення з роботи. Для зарахування вищевказаного необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів. Довідка про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 03.03.1995 №42 видана КСП «Дружба» не відповідає формі №122. Довідка від 25.05.1991 № 673 не може бути взято до уваги, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення органами місцевого самоврядування. Страховий стаж особи становить 26 років 08 місяців. До страхового стажу не зараховано: з 14.04.1994 по 03.01.1996, згідно трудової книжки, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 05.02.2032 (а.с.14-15).

Варто зазначити, що з наданих до суду пенсійних матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не вперше звертається до пенсійного органу з заявою щодо призначення йому пенсії з застосуванням формули зменшення пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ. Так, 29.04.2022 йому Рішенням №68 було відмовлено у призначені зазначеної пенсії за віком, оскільки документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки довідка про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 03.03.1995 №42 видана КСП «Дружба» не відповідає формі затвердженій Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122. При цьому, необхідний стаж, визначений статтею 55 Закону №796 становить 16 років, страховий стаж особи становить 26 років 1 місяць 25 днів.

Також, 20.07.2022 Управління пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю довідки встановленого зразка.

Тобто, пенсійний орган неодноразово відмовляв позивачу у призначенні пенсії мотивуючи це тим, що довідка №42 від 03.03.1995 не відповідає постанові №122.

Отже правомірність та законність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.08.2023 №68, в частині щодо довідки про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є предметом спору, заявленого для вирішення до адміністративного суду.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі Закон № 796-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно статтею 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів мають право на 10 років зменшення віку (п.1 ст. 55 Закону №796-ХІІ).

Суд акцентує увагу на тому, що за даними Довідки №42 від 03.03.1995 ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії з 03.05.1986 по 05.05.1986. Тобто протягом двох днів і до липня місяця 1986 року.

Отже, саме вказаний пункт статті 55 Закону №796-ХІІ, з періодом роботи - з моменту аварії до 01.07.1986, підлягає застосуванню відносно ОСОБА_2 , а не з 01.07.1986 по 31.12.1986, як це зазначає відповідач в своєму рішенні від 25.08.2023.

До того ж, посилання відповідача в спірному рішенні на п.2 ст.55 Закону №796-ХІІ (потерпілі, евакуйовані, зокрема, із 10-кіломметрової зони відчуження у 1986 році) є хибними, адже посвідчення ОСОБА_1 точно та безальтернативно визначає його статус учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, і саме 1986 року, а не 1987 року, який відповідач згадує в спірному рішенні також.

Відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з абзацом сьомим підпункту «ґ» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII).

Отже, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідно до статті 15 Закону №796-XII є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому, документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Суд зазначає, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Надана позивачем Довідка №42 від 03.03.1995 підтверджує той факт, що позивач у період з 03.05.1986 по 05.05.1986 приймав безпосередню участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме вивозив майно із зони ЧАЕС.

Відсутність цієї довідки №42 не може свідчити про те, що ОСОБА_1 не брав участі в ліквідації аварії на ЧАЕС, оскільки належним підтверджуючим документом є відповідне посвідчення.

Єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 4 вересня 2015 року № 690/23/15-а. Верховний Суд також підтримав таку позицію у своїх постановах від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17 та від 22 березня 2018 року у справі 588/538/16-а.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в період з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року брав участь в ліквідації аварії. Вказаний період статтею 55 Закону №796-ХІІ встановлює право на зменшення пенсійного віку на 10 років.

Крім того, в спірному рішенні пенсійним органом встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 08 місяців. В той же час, необхідний страховий стаж, визначений статтею 55 Закону №796-ХІІ, становить 16 років.

Тобто наведені документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ. Посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Враховуючи, що із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу 19.08.2023, саме з цієї дати його права підлягають відновленню.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 КАС України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягають задоволенню шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 68 від 25.08.2023 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 19 серпня 2023 року пенсію зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на 10 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо вимоги ОСОБА_1 про передання його пенсійної справи до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, то суд зазначає, що вказане питання не є спірним наразі, оскільки позивач навіть не перебуває на обліку та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області було обране за принципом екстериторіальності для розгляду заяви, що не свідчить про перебування позивача у майбутньому на обліку саме в цьому управлінні.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 205, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 68 від 25.08.2023 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 19 серпня 2023 року пенсію зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на 10 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА