Справа № 420/6929/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/6929/23

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 10.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, здійснені при переведенні її з 27.08.2021 року з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в частині визначення відсотка у розмірі 60% винагороди судді, працюючого на відповідній посаді та врахування фактичного стажу роботи на посаді суді впродовж 25 років;

зобов`язати відповідача зарахувати до її стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, наступне:

07 місяців 26 днів - період проходження служби в Збройних силах з 07.10.1976 року по 01.06.1977 року,

02 роки 05 місяців - що є половиною строку навчання за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1980 року по 01.07.1985 року,

03 роки - період адвокатської діяльності з 03.02.1986 року по 29.03.1996 року,

05 років 10 місяців 01 день - період роботи на посаді судді Ренійського районного суду Одеської області з 01.04.1996 року по 01.02.2002 року,

19 років 07 місяців 00 днів - період роботи на посаді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з 01.02.2002 року по 31.08.2021 року,

а всього - 31 рік 05 місяців 27 днів;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області здійснити з 27.08.2021 року перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 72 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову вказано, що з 27.08.2021 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 25 років та визначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 60% від місячної суддівської винагороди працюючого судді, однак не враховано стаж роботи (професійної діяльності), період строкової військової служби в лавах армії, та половину строку навчання у ВУЗі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до чинного на час перебування позивача на посаді судді законодавства, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, період проходження строкової військової служби.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що до стажу роботи судді зараховується робота на посадах, визначених ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, а саме на посадах:

судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

На переконання апелянта, спеціальний закон містить вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин визначений позивачці стаж роботи на посаді судді 25 років відповідає вимогам закону та не порушує право позивача.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Рішенням Вищої ради правосуддя №1859/0/15-21 від 26.08.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.32-33).

З 27.08.2021 року ОСОБА_1 переведено на довічне грошове утримання судді на підставі заяви від 23.09.2021 року (а.с.50-52).

14.03.2023 року відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримуєте пенсію за віком з 08.06.2012 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», обчислену при страховому стажі 43 роки 9 місяців (стаж враховано по 29.02.2020 року), середньомісячній заробітній платі 22 335,34 грн., визначеній за періоди з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року згідно з довідкою про заробітну плату, з 01.07.2000 року по 28.02.2018 року за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2021 становив 9 911,33 грн.

За заявою від 23.09.2021 року та долученими документами позивача з 27.08.2021 року переведено з пенсії за віком на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 60% винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу роботи на посаді судді 25 років за нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ при страховому стажі 45 років 1 місяць (стаж враховано по 31.07.2021 року). До страхового стажу враховано періоди по 31.12.2003 згідно трудової книжки, диплому про навчання, військового квитка, з 01.01.2004 року за даними персоніфікованого обліку (а.с.13-14).

Вважаючи порушеним право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у відповідному розмірі , позивач звернулась до суду із цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із змінами, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545.

Вказаною постановою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

В свою чергу, постанова КМ України №865 втратила чинність 01 січня 2012 року.

За приписами п.11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарний період проходження строкової військової служби.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 686/23450/16-а, від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26.03.2019 у справі №720/454/17, від 30.05.2019 у справі №592/2569/17, від 08.11.2021 року по справі №580/492/21.

Згідно із частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до статті 137 Закону №1402 VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Як вбачається з матеріалів справи, Указом Президента України від 20 березня 1996 року №202/96 ОСОБА_1 призначено у межах п`ятирічного строку на посаду судді Ренійського районного суду Одеської області (а.с.25-27).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції, яка діяла на час призначення позивача на посаду судді, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

В свою чергу, відповідно до частини другої статті 127 Конституції України у редакції, яка діяла на час призначення позивача, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Колегія суддів зауважує, що при прямій суперечності між нормативними актами застосуванню підлягає той, який має вищу юридичну силу, тобто у даному випадку це - Конституція України.

З огляду на встановлення у Конституції України вимоги стажу роботи в галузі права тривалістю три роки для призначення на посаду судді вперше, відповідний стаж має бути зарахований до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку, що відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18.

Судом встановлено, що позивач проходила службу у збройних силах у періоді з 07.10.1976 року по 01.06.1977 року 7 місяців 26 днів, на підтвердження чого надано копію військового квитка серії НОМЕР_1 від 06.10.1976 року (а.с.15-16).;

Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 26.06.1985 року та записам в трудовій книжці, ОСОБА_1 навчалась за денною формою в державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1980 року по 01.07.1985 року за спеціальністю «правознавство» (а.с.17, 21).

З копії трудової книжки вбачається, що у період з 03.02.1986 року по 29.03.1996 року позивач була членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів», завідуюча Ренійською юридичною консультацією Одеської області (а.с.23).

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність зарахування до стажу судді ОСОБА_1 періодів: проходження строкової військової служби в лавах армії - 7 місяців 26 днів, половини строку навчання у вищому навчальному закладі за спеціальністю - 2 роки 5 місяців 1 день, стажу роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом 3 роки та роботи на посаді судді 25 років 05 місяці 01 день, що загалом становить 31 рік 5 місяців 28 днів.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача підлягає перерахунку виходячи з 72% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями ст.ст.292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко