Справа № 520/27261/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

17 жовтня 2023 року Справа № 520/27261/23
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Олексій Котеньов, розглянувши питання щодо визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків,61002, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатація) яких не закінчився,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Національної поліції в Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився у сумі 3594,94 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, окрім іншого, шляхом надання до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та доказами поважності причин його пропуску.

Позивачем через канцелярію суду 13.10.2023 подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій позивач вказав, що суми коштів, які виділяються щомісячно по КЕКВ 2800 на сплату судового збору, недостатньо для покриття витрат необхідних для виконання судових рішень, у зв`язку з чим, Головне управління Національної поліції в Харківській області звернулось з листом до т.в.о. заступника Голови Національної поліції України з проханням збільшити кошторисні призначення ГУНП в Харківській області на 2023 рік по загальному фонду та надати фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Також ГУНП в Харківській області 08.02.2023 направило до ДФЗБО Національної поліції України лист з пропозиціями щодо перерозподілу видатків по КЕКВ 2800 на загальну суму 10001200,00 грн., однак на даний час відповідь не отримана. тримуючи кожного місяця грошові кошти на КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», лише 1/3 частина даних коштів йде на виділення судового збору. Але бувають і такі випадки, що з даного фонду грошові кошти не виділяють на оплату судових зборів, адже іноді всі кошти йдуть на безспірне списання. У зв`язку з виниклою нестабільною ситуацією із судовим збором, позивачем було вирішено звернутись 06.07.2023 з доповідною запискою про додаткове фінансування для подачі позовних заяв до колишніх поліцейських, щодо стягнення вартості предметів однострою. 11.08.2023 додаткове фінансування надійшло до ГУНП в Харківській області. Одразу після надходження грошових коштів, позивач розпочав активну роботу щодо подання позовних заяв по предметам однострою.

Також позивач вказав, що самопредставництво ГУНП в Харківській області здійснюють працівники відділу правового забезпечення. По штату у ВПЗ обліковується 9 посад, однак у 2022 та в 2023 році, як і у період необхідності подання позовної заяви, працює тільки 5 працівників. Призначати на посади в апарат ГУ можливо тільки після погодження з Головою Національної поліції, така позиція була вимушеною у зв`язку із можливим скороченням на підставі необхідності оптимізації органів державної влади у період воєнного стану, і тим паче набрати інших працівників на вакантні посади неможливо у зв`язку із відсутністю відповідних працівників, які б бажали та могли б за своїми професійними якостями працювати у відділі правового забезпечення. Тобто відділ правового забезпечення працює з подвійним навантаженням на кожного працівника. Крім представницької діяльності працівники відділу щоденно займаються і іншими питаннями як: перевірка на відповідність та візування проєктів організаційно-розпорядчих документів; проєктів договорів; надання консультацій підрозділам у службових питаннях та ін. Кожного дня працівники відділу правового забезпечення також беруть участь у судових засіданнях, де стороною у справі є ГУНП в Харківській області. Судові засідання можуть відбуватись одночасно у різних куточках України, у різних судах міста Харкова, куди представникам ГУНП в Харківській області необхідно фізично прибувати на судові засідання. Також, в період введення воєнного стану на всій території України, судові засідання все частіше почали розглядатись за допомогою засобів зв`язку, тобто почали проводитись частіше судові засідання за допомогою відеоконференцзв`язку, що зобов`язує також представників ГУНП в Харківській області перебувати на таких засіданнях.

Таким чином, враховуючи введення воєнного стану на всій території України, постійні повітряні тривоги, на які працівники ГУНП в Харківській області повинні реагувати, дотримуючись особистої безпеки, подвійне навантаження на працівників відділу правового забезпечення, які здійснюють само представництво ГУНП в Харківській області, людський фактор через неможливість встигнути одразу виконати декілька справ одразу, та знаходитись при цьому в декількох місцях одночасно, призвело до пропущення строку на звернення до суду з позовною заявою, а тому прошу суд визнати вищезазначені причини пропущення процесуального строку поважними.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.121 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наказом ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 № 288 о/с на підставі п. 6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VІІ), відповідача звільнено зі служби в поліції з 14.06.2022 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, отже тримісячний строк звернення до суду із цим позовом про надмірно виплачене грошове забезпечення розпочався 15.06.2022 та закінчився 15.09.2022.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах щодо застосування положень пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України та абзаців 1, 2 частини другої, частини п`ятої статті 122 КАС України викладено Верховним Судом у постановах від 30.08.2023 у справі № 520/1986/23 та від 07.09.2023 у справі № 520/2134/23.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі №813/3756/17, відповідно до якої встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У пункті 36 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Європейський суд) від 04.12.1995 у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Поряд із цим, ЄСПЛ звертав увагу на те, що "застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007)".

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку звернення до суду із цим позовом позивач посилався на обставини введення воєнного стану на території України 24.02.2022, який триває до сьогодні; введення посиленого варіанту несення служби поліцейськими, ракетного обстрілу будівлі відповідача, велику кількість повітряних тривог під час яких за для забезпечення особистої безпеки співробітників ГУ НП, їх життя та здоров`я особовий склад ГУ НП покидає свої робочі місця та переходить до найближчого укриття до сповіщення про закінчення повітряної тривоги.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Щодо питання поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, то вказане питання було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема у постановах від 04.04.2023 у справі № 140/1487/22, від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18, від 23.12.2022 у справі № 760/5369/19, від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, від 02.06.2022 у справі у №757/30991/18-а.

У вищевказаних постановах Верховний Суд зауважив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Безперечно, вказані обставини могли утруднити дотримання строку звернення до суду, однак указані доводи не підтверджені достатніми та належними доказами, водночас, введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків у судових справах.

Суд зазначає, що питання внутрішньої організації роботи державного підприємства, пов`язані із повітряними тривогами та перебуванням працівників підприємства в укриттях під час цих тривог є суб`єктивними чинниками, які не вказують на наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду у цій справі, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з їх наявністю, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків.

Разом з тим, повітряні тривоги не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки повітряні тривоги не мають постійного та довготривалого характеру, та не доводять фактичну неможливість подання позивачем позовної заяви протягом встановленого процесуальним законом строку.

У постанові від 11 жовтня 2023 року у справі №520/10899/22 Верховний Суд вказав, що дійсно, введений в Україні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Оцінюючи аргументованість доводів позивача про пропущення строку на звернення до суду з посиланням на введення воєнного стану, суд зважає також і на той факт, що у контексті виконання позивачем інших завдань з позовно-претензійної роботи, що вбачається з наявної в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" інформації, у суду виникає обґрунтований сумнів щодо впливу саме цих обставин на порушення строку звернення до суду у цьому спорі.

Такі аргументи суд міг би визнати прийнятними у разі незначного пропуску строку звернення до суду, вбачаючи волевиявлення позивача звернутися до суду у строк, утім, саме у контексті цього спору суд вважає, що спливу строку понад один рік, протягом якого позивач до суду з тих чи інших причин не звертався, достатньо для того, що вважати спірні правовідносини юридично стабільними.

Аналогічні висновки суду стосуються також і аргументів позивача про відсутність укомплектованого штату відділу позовно-претензійної роботи, які є неприйнятними з огляду на не підтвердження їх необхідними доказами, а також і те, що такі обставини стосуються внутрішньої організації роботи державної установи та управлінських рішень керівництва.

Щодо обставин про утруднення фінансування позивача у контексті неможливості сплати судового збору, суд зазначає, що викладені у заяві обставини не підтверджені жодними доказами, зокрема, до суду не надано ані зазначених позивачем листів чи наказів, ані доказів, які б підтверджували відсутність коштів для сплати судового збору на момент, коли строк звернення до суду з цим позовом ще не сплинув.

Обставини виділення коштів на сплату судового збору у 2023 році, як і зміни до Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, внесені наказом Міністерства фінансів України № 400 у листопаді 2022 року, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду, який сплинув у вересні 2022 року, тобто до моменту виникнення цих обставин.

Будь-яких інших доказів, що підтверджували б поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не надано.

Частиною 6 ст.161 КАС України регламентовано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги заявлені позивачем із пропуском строку звернення до суду, підстави, вказані позивачем як і у позові, такі і в заяві від 13.10.2023, не можуть бути визнані судом поважними, а тому позовну заяву слід повернути позивачу.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 9, 122, 123, 169, 243, 247, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд, - УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу у повному обсязі виготовлено 17 жовтня 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов