Справа № 120/394/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/394/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

18 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати накази Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 15.12.2022 №10-д "Про накладення дисциплінарного стягнення" та від 23.12.2022 №11-д "Про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України;

- стягнути з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 8000 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №128-к від 13.03.2019 ОСОБА_1 було призначено на посаду головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за маломірними (малими) суднами та базами їх стоянки Верньодніпровського міжрегіонального управління.

У зв`язку із введенням в дію з 02.06.2022 структури апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та штатного розпису апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на 2022 рік відповідно до наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 01.06.2022 №130 "Про введення в дію структур апарату Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на 2022 рік" позивачу було повідомлено про скорочення посади, яку останній обіймав, внаслідок скорочення чисельності державних службовців Адміністрації судноплавства.

29.07.2022 ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення та припинення державної служби не раніше ніж через 30 днів з дня ознайомлення з даним попередженням та запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління.

02.08.2022 позивач подав заяву про переведення його на запропоновану посаду.

Наказом Адміністрації судноплавства №373-к від 04.08.2022 позивача переведено на посаду головного спеціаліста Віддлілу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління, яке згідно з положенням про Черкаське міжрегіональне управління Адміністрації судноплавства, затвердженим наказом Адміністрації судноплавства №140 від 10.06.2022, знаходиться у місті Черкаси.

Станом на час переведення ОСОБА_1 до Черкаського міжрегіонального управління діяла дистанційна робота, відповідно до наказу Державної служби морського та річкового транспорту України від 01.03.2022 за №91.

Наказом Державної служби морського та річкового транспорту України №311 від 20.10.2022 вирішено припинити з 24.10.2022 дистанційну роботу держаним службовцям Черкаського міжрегіонального управління.

21.10.2022 до відома ОСОБА_1 доведено інформацію про зміни в робочому процесі відповідно до Наказу №311 стосовно припинення дистанційної роботи державним службовцям Черкаського міжрегіонального управління, у зв`язку із чим визначено робочу адресу та висловлено необхідність починаючи з 24.10.2022 приступити до роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

У період з 24.10.2022 по 28.2022 позивач перебував на лікарняному.

Починаючи з 31.10.2022 за визначеним місцем роботи позивач не з`явився, факт відсутності на роботі підтверджується Актами за період з 31.10.2022 по 10.11.2022, що стало підставою для звернення 11.11.2022 в.о. начальника Черкаського міжрегіонального управління ОСОБА_3 до Голови Адміністрації судноплавства Віталія Кіндратіва з службовою запискою від 11.11.2022 №4151/23/17-22 стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Наказом Адміністрації судноплавства від 14.11.2022 за №339 "Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ" порушено дисциплінарне провадження та утворену комісію для здійснення дисциплінарного провадження.

За результатами дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісію внесено Голові Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Подання №54/В/22 від 06.12.2022 з рекомендацією застосувати до головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляду догани.

15.12.2022 Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України винесено наказ №10-д "Про накладення дисциплінарного стягнення", яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за прогул без поважної причини.

Крім того, у зв`язку із тим, що позивач у період з 10.11.2022 по 22.11.2022 за визначеним місцем роботи не зв`явився, стосовно нього складено Акти про відсутність на робочому місці.

22.11.2022 в.о. начальника Черкаського міжрегіонального управління звернувся до в.о. Голови Адміністрації судноплавства Віктора Вишньова з службовою запискою про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 29.11.2022 за №348 "Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ" порушено дисциплінарне провадження та утворено комісію для здійснення дисциплінарного провадження.

За результатами дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісію внесено Голові Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Подання №56/В/22 від 16.12.2022 з рекомендацією застосувати до головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення.

23.12.2022 Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України винесено наказ №12-д "Про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення", яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення.

Позивач не погоджуючись із наказами Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №12-д "Про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення" від 23.12.2022 та №10-д "Про накладення дисциплінарного стягнення" від 15.12.2022, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 15.12.2022 №10-д "Про накладення дисциплінарного стягнення" та від 23.12.2022 №11-д "Про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення" є правомірними та такими, що прийняті відповідно до вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді догани та звільнення за наявності правових та фактичних підстав (прогул з 31.10.2022 по 22.11.2022, більше трьох годин без поважних причин), судом не встановлено порушень прав позивача чи процедури дисциплінарного провадження під час прийняття вказаних наказів, доводи щодо протиправності таких не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, накладені на позивача дисциплінарні стягнення відповідають характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Частина перша статті 1 цього Закону визначає, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Частиною 2 ст. 1 Закону № 889-VIII передбачено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. 2 ст.5 цього Закону, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Пунктом 10 частини першої статті 2 Закону №889-VIII встановлено, що службова дисципліна це неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Статтею 47 Закону № 889-VIII закріплено Правила внутрішнього службового розпорядку. Правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу (далі - правила внутрішнього службового розпорядку) визначаються:

1)початок та кінець робочого часу державного службовця;

2)перерви, що надаються для відпочинку та прийняття їжі;

3)умови і порядок перебування державного службовця в державному органі у вихідні, святкові та неробочі дні, а також після закінчення робочого часу;

4)порядок доведення до відома державного службовця нормативно-правових актів, наказів (розпоряджень) та доручень із службових питань;

5)загальні інструкції з охорони праці та протипожежної безпеки;

6)загальні правила етичної поведінки в державному органі;

7)порядок повідомлення державним службовцем про його відсутність на службі;

8)порядок прийняття та передачі діловодства (справ) і майна державним службовцем;

9)інші положення, що не суперечать цьому Закону та іншим актам законодавства.

Правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються загальними зборами (конференцією) державних службовців державного органу за поданням керівника державної служби і виборного органу первинної профспілкової організації (за наявності) на основі типових правил. Правила внутрішнього службового розпорядку доводяться до відома всіх державних службовців під підпис.

Наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №140 від 10.06.2022 затверджено Положення про Черкаське міжрегіональне управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та його структурні підрозділи.

Відповідно до пункту 1.6 Положення посадові обов`язки державних службовців визначаються їх посадовими інструкціями, які затверджуються Головою Адміністрації судноплавства.

Наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №252 від 05.09.2022, затверджено Правила внутрішнього службового розпорядку Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України.

Відповідно до розділу IV Правил державний службовець повідомляє свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом. У разі недотримання державним службовцем вимог пункту 1 складається акт про відсутність державного службовця на робочому місці. У разі ненадання державним службовцем доказів поважності причини своєї відсутності на роботі він повинен подати письмове пояснення на ім`я Голови Адміністрації судноплавства щодо причин своєї відсутності.

Згідно із частиною першою статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною другою статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарними проступками зокрема є: прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

За приписами частини третьої статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Частиною першою статті 67 Закону №889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

За змістом частин першої, другої статті 68 Закону №889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Згідно із частинами першою, десятою, одинадцятою статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

За приписами частини першої статті 71 Закону №889-VIII Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Частинами першою, другою статті 74 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 77 Закону №889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням). Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 р. № 1039 затверджений Порядок здійснення дисциплінарного провадження (далі - Порядок). Цей Порядок визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Так, оскаржуваним наказом від 23.12.2022 №11-д "Про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення" ОСОБА_1 , головного спеціаліста Віддлілу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління, звільнено із займаної посади 23 грудня 2022 року за прогул без поважних причин вчинений систематично (повторно протягом року) відповідно до пункту 12 частини другої статті 65, частини п`ятої статті 66, пункту 4 частини першої статті 87 Закону УКраїни "Про державну службу".

Зокрема, із матеріалів справи судом встановлено, що позивач у період 31.10.2022 по 22.11.2022 не з`явився за місцем служби: АДРЕСА_1 - без поважної причини, у зв`язку із чим вчинено прогул без поважної причини.

Згідно доводів позивача, ним не було вчинено прогулу, оскільки наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 21.10.2022 №311 "Про припинення дистанційної роботи" починаючи з 24.10.2022 було змінено режим служби з дистанційної роботи на виконання посадових обов`язків на робочому місці за адресою: м. Черкаси, вулиця Юрія Іллєнка, буд. 1. Позивач вважає, що зазначене призвело до зміни істотних умов служби про що його не було повідомлено у визначеному ЗУ "Про державну службу" порядку.

Оцінюючи вказані доводи позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно частини третьої статті 43 Закону №889-VIII зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов`язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону №889-VIII про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Суд першої інстанції у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України при розгляді справи врахував правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 25.11.2021 по справі №160/9533/19 (адміністративне провадження №К/9901/21746/20).

Зокрема, проаналізувавши в тому числі положення частин третьої та четвертої статті 43 Закону №889-VIII, суд касаційної інстанції вказав, що зміна істотних умов служби передбачає зміну умов проходження служби на конкретній посаді державної служби, яку обіймає державний службовець, та нерозривно з нею пов`язана. Після настання цих змін та надання відповідної згоди він буде обіймати фактично ту ж посаду, проте із відповідними змінами (зокрема, розширення або звуження кола посадових обов`язків, зменшення окладу, переміщення посади в інший структурний підрозділ державного органу). У разі зміни істотних умов служби переведення державного службовця на іншу посаду не відбувається. Переведення може мати місце у випадку, коли державний службовець не бажає продовжувати службу на відповідній посаді після змін істотних умов і погоджується на пропозицію суб`єкта призначення обійняти іншу посаду. Загалом місцезнаходження робочого місця працівника є істотною умовою державної служби у випадку його переміщення в інший населений пункт, що імпліцитно (не виражено) закладено у пункті 5 частини 3 статті 43 Закону України "Про державну службу", у якому йде мова про таку істотну умову державної служби як переміщення державного органу до іншого населеного пункту. У цьому пункті закону по своїй суті особлива увага розташуванню робочих місць державних службовців приділяється з тих причин, що держава дбає про їхні інтереси не лише у разі зміни статусу посади, обов`язків, оплати праці, режиму служби, а й у випадку переміщення робочого місця до іншої місцевості. Тому роботодавець вправі змінювати розташування робочого місця державного службовця без його згоди лише у межах тієї ж місцевості. У такому випадку зміни істотних умов праці не відбувається. Водночас переміщення робочого місця до іншого населеного пункту тягне за собою зміну істотних умов державної служби, позаяк ставить перед працівником низку завдань з організації подальшого місця проживання, побуту, добирання до нового місця роботи та загалом тягне за собою додаткове фінансове навантаження з цього приводу. У такому випадку застосування процедури зміни істотних умов праці здатне забезпечити дотримання необхідного балансу між приватними й публічними інтересами сторін. Адже з одного боку ця процедура є гарантією дотримання професійних і трудових прав державного службовця, що надає йому необхідний час для розв`язання подібних питань і прийняття рішення щодо подальшого проходження державної служби. З іншого боку ця процедура забезпечує роботодавцю належне вирішення кадрових й організаційних питань у законний та прозорий спосіб, не ставлячи їхнє розв`язання у залежність від волі працівника і не здійснюючи посягання на його права й інтереси.

Таким чином, зміну робочого місця державного службовця хоча б і в межах однієї і тієї ж посади конкретного державного органу без зміни спеціальності, кваліфікації, посади, посадових обов`язків, розміру заробітної плати, пільг, переваг, соціально-побутового забезпечення, але з переміщенням цього робочого місця до іншого населеного пункту, необхідно вважати зміною істотних умов державної служби.

Колегія суддів вважає, що позивач дійшов хибного переконання про зміну істотних умов служби при прийнятті відповідачем рішення про припинення з 24.10.2022 дистанційну роботу державним службовцям Черкаського міжрегіонального управління.

Так, відповідно до частини першої статті 602 КЗпП дистанційна робота це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією власника або уповноваженого ним органу, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій.

Згідно з пунктом 61 частини першої статті 24 КЗпП трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу.

Типова форма трудового договору про дистанційну роботу затверджена наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 5 травня 2021 року № 913-21 «Про затвердження типових форм трудових договорів про надомну та дистанційну роботу».

Водночас, згідно з частиною одинадцятою статті 60-2 КЗпП на час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру дистанційна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) роботодавця без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі. З таким наказом (розпорядженням) працівник ознайомлюється протягом двох днів з дня його прийняття, але до запровадження дистанційної роботи. У такому разі норми частини третьої статті 32 цього Кодексу не застосовуються.

З аналізу зазначеного слідує, запровадження дистанційної роботи, зокрема, у разі виникнення загрози збройної агресії, не має наслідком зміни істотних умов державної служби, що прямо передбачено нормами ст. 60-2 КЗпП. Відтак, виходячи від зворотного, суд доходить висновку, що припинення режиму дистанційної роботи також не породжує зміну істотних умов праці для працівників, а тому норми частини третьої статті 32 цього Кодексу у такому випадку не застосовуються.

29.07.2022 ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення та припинення державної служби не раніше ніж через 30 днів з дня ознайомлення з даним попередженням та запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління.

Наказом Адміністрації судноплавства №373-к від 04.08.2022 позивача переведено на посаду головного спеціаліста Віддлілу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління, яке згідно з положенням про Черкаське міжрегіональне управління Адміністрації судноплавства, затвердженим наказом Адміністрації судноплавства №140 від 10.06.2022, знаходиться у місті Черкаси.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 прийняв пропозицію про переведення на посаду головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства Черкаського міжрегіонального управління та власноручно 02.08.2022 подав заяву про переведення його на запропоновану посаду. Відтак, ним було оцінено та усвідомлено, що його місце роботи після переведення знаходитиметься у місті Черкасах.

Суд першої інстанції критично оцінив посилання позивача на те, що станом на час переведення його до Черкаського міжрегіонального управління діяла дистанційна робота, оскільки Наказ відповідача №91 від 01.03.2022 "Про запровадження дистанційної роботи на період воєнного стану та деякі інші питання оплати праці апарату Державної служби морського та річкового транспорту України " носить тимчасових характер та прийнятий у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України з метою забезпечення безперервної та ефективної діяльності Державної служби морського та річкового транспорту України, належного виконання завдань та функцій покладених на неї та з метою збереження життя і здоров`я працівників. В той час, місцем роботи позивача є адміністративна будівля Черкаського міжрегіонального управління.

Згідно Правил внутрішнього службового розпорядку Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту і судноплавства України, введених в дію наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту і судноплавства України №252 від 05.09.2022, за ініціативою державного службовця і згодою його безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу Адміністрації судноплавства такий державний службовець може виконувати завдання за посадою за межами адміністративної будівлі . Для цього державний службовець повинен погодити у письмовій формі зокрема засобами телекомунікаційного зв`язку, перелік відповідних завдань та строки їх виконання з безпосереднім керівником та керівником самостійного структурного підрозділу Адміністрації судноплавства.

Однак, матеріали справи, а також матеріали дисциплінарних проваджень не містять доказів звернення ОСОБА_1 до його безпосереднього керівника з проханням виконувати завдання за посадою за межами адміністративної будівлі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних наказів про застосування дисциплінарного стягнення та наказу про звільнення зі служби діяв у порядку та в межах чинного законодавства України.

Стосовно доводів апелянта про те, що до нього двічі застосовано оскаржуваними наказами відповідальність за одне і теж саме порушення, суд зазначає що відповідно до диспозиції статті 65 Закону №889-VIII прогулом державного службовця є, у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня.

В той час, матеріали справи містять акти про відсутність позивача за місцем роботи у період з 31.10.2022 по 22.11.2022, що підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження від 14.11.2022 та від 29.11.2022 за результатами яких винесено оскаржувані накази.

Так, Наказом 15.12.2022 Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України винесено №10-д "Про накладення дисциплінарного стягнення", позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за прогул без поважної причини за період з 31.10.2022 по 10.11.2022.

Дисциплінарне ж провадження від 29.11.2022 ініційоване в.о. начальника Черкаського міжрегіонального управління на підставі службової записки про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за прогул без поважної причини у період з 31.10.2022 по 22.11.2022. Тобто, наказ №12-д "Про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення", яким позивача пригтянуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення, прийнято за порушення позивачем трудової дисципліни за період з 31.10.2022 по 22.11.2022.

Отже, відповідачем керуючись імперативною нормою ст. 66 Закону України «Про державну службу» накладено на позивача дисциплінарні стягнення з урахуванням ступеню вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та керуючись статтею 64, п. 12 ч. 2 ст. 65, п. 2 ч. 1 ст. 66, статей 67,68,77 Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття спірних наказів, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.