Справа № 509/4480/23
Суддя: Козирський Є. С.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/4480/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Лисенко О.Д..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 5 батальйону 1 УПП в Одеській області Єлісеєва Євгена Ігоровича, Головного управління Державної патрульної служби в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд скасувати постанову поліцейського взводу 1 роти 5 батальйону 1 УПП в Одеській області Єлісеєва Євгена Ігоровича серії БАД №074540 від 25.07.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Позов обґрунтовує тим, що постановою і поліцейського взводу 1 роти 5 батальйону 1 УПП в Одеській області Єлісеєва Євгена Ігоровича серія БАД №074540 від 25.07.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки того дня, 25.07.2023 року до нього, близько 22:30 год. звернулися сусідка ОСОБА_2 , яка попросила його негайно відвести її сестру ОСОБА_2 до пологового будинку АДРЕСА_1 , оскільки в неї розпочались пологи, а карета швидкої допомоги до с. Нова Долина, Одеського району Одеської області вчасно приїхати не могла. Він зателефонував кільком своїм знайомим, та в службу таксі, але вони відмовилися приїхати за ним, тому він вирішив терміново їхати в лікарню на власному автомобілі. Умислу на вчинення адміністративного правопорушення у позивача не було, він вчинив адміністративне правопорушення у стані крайньої необхідності.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву в якій вказав, що свій позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамету патрульної поліції в судове засідання не з`явився, надав пояснення по справі, відповідно до яких 25.07.2023 року в ході виконання своїх службових обов`язків поліцейський роти №5 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській обл.. Департамету патрульної поліції Єлісєєв Є.В. за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22/8, виявив транспортний засіб «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Овідіопольським районним судом Одеської області від 12.05.2023 року (справа №509/1994/23 за ч.1 ст. 130 КУпАП), чим порушив п.2.1.а ПДР України та здійснив адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі правопорушення, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Як визначено КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1 та ч. 2 ст. 126 та ст. 125 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (п. 3 ч. 1).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» регламентовано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до п. 2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1 ПДР України регламентовано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі серед іншого посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пункт а).

Стаття 16 ЗУ «Про дорожній рух» встановлює обов`язок водія серед іншого мати при собі посвідчення водія (абзац 2 ч. 2), а також виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, зокрема у випадку подання сигналу про зупинку т/з зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху (пункт а), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії (пункт б) тощо.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2023 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Керування транспортним засобом в означений в постанові час та місці стверджується відеоматеріалами, доданими до відзиву, а також не заперечується стороною позивача в позовній заяві, як власне і факт керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Суд критично відноситься до твердження позивача, висловлене в позовній заяві, про те, що позивач вчинив правопорушення у стані крайньої необхідності, а саме у зв`язку з необхідністю відвезти сусідку в пологовий будинок, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження звернення до швидкої медичної допомоги. Також відсутній витяг з журналу прийому відвідувачів медичного закладу, а саме з пологового будинку №7 з зазначенням дати та часу прийому громадянки ОСОБА_3 .

З огляду на вказане, інкриміноване позивачу діяння, зокрема керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП), знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, зокрема вчинення означеного порушення ПДР зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейських, відеозапис з яких досліджено судом.

Відтак, поліцейський, постановляючи оскаржувану постанову, діяв правомірно, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з дотриманням вимог, регламентованих главою 22 КУпАП, тобто процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення була дотримана інспектором.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 5 батальйону 1 УПП в Одеській області Єлісеєва Євгена Ігоровича, Головного управління Державної патрульної служби в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.10.2023 року.

Суддя: Є. С. Козирський