Справа № 520/7988/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 р. Справа № 520/7988/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 22.06.23 по справі № 520/7988/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2023 по справі № 520/7988/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 14.03.2023 про надання йому відпустки без збереження заробітної плати, як батьку дитини, що потребує домашнього догляду. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2023 про надання йому відпустки без збереження заробітної плати, як батьку дитини, що потребує домашнього догляду, відповідно до норм чинного законодавства України. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн.

20.06.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Варламова Д.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, до якої долучені докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу. У вказаній заяві представник позивача просить суд винести по справі №520/7988/23 додаткове судове рішення, яким стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із наданням позивачу професійної (правничої) допомоги у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) гривень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

Позивач не згоден із постановленою ухвалою суду, подав апеляційну скаргу . Вказує, що позивач через свого представника надав суду вичерпний перелік документів, що встановлені ч. 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу суду, суд у даному випадку грубо порушив вимоги ч. 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 року , направити справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по справі № 520/7988/23 до Харківського окружного адміністративного суду для подальшого розгляду.

Головним управлінням ДПС у Харківській області до суду подано відзив на апеляційну скаргу , заперечує проти наведених в апеляційній скарзі обставин та правових доводів, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги , ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 залишити без змін.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і заявником не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копії апеляційних скарг, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа .

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того , що представником позивача надано заяву щодо розподілу судових витрат після винесення судом рішення у справі без дотримання умов, визначених ч. 7 ст. 139 КАС України. Чинним законодавством визначено чіткі умови коли відповідні докази можуть бути подані після винесення рішення, а саме: наявність заяви, поданої (зробленої) стороною до закінчення судових дебатів (в даному випадку, оскільки справа розглядалася без виклику сторін - до закінчення строку розгляду справи, визначеного законом для відповідної категорії справ).В той же час, представником позивача не виконано такі умови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Згідно з ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим, згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Тобто, витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

При цьому колегія суддів враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 640/13697/19.

Вирішуючи питання меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 зауважила, що вказівка у ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Так, передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст. 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Чинне законодавство обмежує строки, протягом яких можливе звернення до суду з заявою про розподіл судових витрат.

Позовна заява не містять жодних відомостей щодо понесення позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначення у прохальній частині адміністративного позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору ( судові витрати покласти на відповідача) не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Як вже вище зазначалось, відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №160/16902/20

Колегія суддів звертає увагу на те, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, а також докази на їх підтвердження не були подані в межах строку, встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України.

Доказів спростування вказаних обставин матеріали справи не містять.

Клопотання про залучення доказів понесених витрат на правову (правничу) допомогу та ухвалення додаткового рішення, а також документи, які підтверджують понесені витрати, представник позивача подав до суду першої інстанції лише 19.06.2022, тобто після того, як суд першої інстанції ухвалив рішення по справі ( рішення від 15.06.2023).

До ухвалення рішення судом першої інстанції ані позивач, ані його представник з заявами відповідного змісту не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу до суду першої інстанції не подавав, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати вказане питання.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги викладену в позові/заявлену в позові вимогу «судові витрати покласти на відповідача» для цілей, передбачених абзацом другим частиною сьомою статті 139 та частиною третьою статті 143 КАС України.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми права, які визначають порядок вирішення питання розподілу понесених стороною у адміністративній справі витрат на правничу допомогу, які понесені нею під час розгляду справи, колегія суддів, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, і враховуючи, що апеляційним судом під час розгляду цієї справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції від 22 червня 2023 року у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованої ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 по справі № 520/7988/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.В. Присяжнюк