Справа № 240/15583/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/15583/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 01.06.2023 просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Коростишівського міського голови від 01.05.2023 №144-к в частині відсторонення його від роботи на посаді першого заступника міського голови на період службового розслідування;

- стягнути з відповідача на його користь оплату вимушеного прогулу за весь період відсторонення його від роботи згідно з розпорядженням Коростишівського міського голови від 01.05.2023 №144-к.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване розпорядження не містить жодної із передбачених законом підстав для відсторонення його, як працівника від роботи. Посилання в оскаржуваному розпорядженні на пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 не обґрунтовує його законність, оскільки таким пунктом передбачені лише дві умови, наявність яких може слугувати відстороненню від виконання повноважень за посадою, зокрема: повідомлення про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності; щодо такої особи складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Як зауважує позивач, що на момент винесення оскаржуваного розпорядження йому повідомлення про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності не вручалось, крім того протокол про вчинення корупційного адміністративного правопорушення, в тому числі і в зв`язку із невжиттям заходів щодо забезпечення стану доріг місцевого значення, не складався. Тому, прийняте розпорядження, яким в тому числі відсторонено його від роботи на посаді першого заступника міського голови на час службового розслідування, не узгоджуються із приписами постанови Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000, а тому є необґрунтованим і протиправним. Крім того, наголошує, що оскаржуване розпорядження видане у період тимчасової непрацездатності міського голови, що підтверджується медичним висновком про його непрацездатність №7513706-1 від 27.04.2023, тобто в день коли міський голова не міг виконувати свої посадові обов`язки.

Ухвалою суду від 06.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та за наявними у справі матеріалами.

19.07.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому доводи позовної заяви вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки підставою для ініціювання службового розслідування стала доповідна записка керуючої справами виконавчого комітету міської ради Оксани Полєшко, в якій чітко зазначено про невиконання позивачем, як першим заступником міського голови, службових обов`язків. До таких обов`язків зокрема віднесено координація роботи у сфері організації будівництва, реконструкції та ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, житлових будинків, а також автошляхів місцевого значення та контроль роботи КП «Коростишивський комунальник», який є балансоутримувачем доріг, вулиць Героїв Небесної Сотні, Семінарської, Гвардійської, Київської (другорядної південної). У спростування тверджень про відсутність можливості виконувати міським головою Коростишівської міської ради свої посадові обов`язки у період тимчасової непрацездатності, представник відповідача посилається на табель робочого часу, який є достовірним документом обліку робочого часу, згідно з яким міський голова ОСОБА_2 перебував повний робочий день на робочому місці та виконував посадові обов`язки, а тому видав оскаржуване розпорядження відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду: № 01-36-В від 12.06.2023 (у період з 03.07.2023 до 21.07.2023) та №01-53-в від 17.08.2023 (у період з 28.08.2023 до 01.09.2023) суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці, тому розгляд даної справи судом відкладався.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши позиції учасників справи та матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

За змістом позовної заяви, ОСОБА_1 з січня 2021 року займає посаду першого заступника голови та відповідно до розпорядження Коростишівської міської ради №144-к від 01.05.2023 відсторонений від роботи на займаній посаді на період службового розслідування.

Оскаржуване розпорядження видане міським головою Коростишівської міської ради, відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон №280/97-ВР) та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» №950 від 13 червня 2000 року (далі - Порядок №950), з підстав невиконання або неналежного виконання особою службових обов`язків, в зв`язку із невжиттям заходів щодо забезпечення стану доріг місцевого значення.

Таким розпорядженням утворено та затверджено комісію щодо проведення службового розслідування стосовно позивача, яка складалася з посадових осіб Коростишівської міської ради зокрема: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Пунктом 2 оскаржуваного розпорядження, комісії доручено провести службове розслідування у двомісячний термін з дня підписання розпорядження (не включаючи часу тимчасової втрати працездатності, часу перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших причин ОСОБА_1 ) та подати на розгляд міському голові, відповідний акт за її результатами.

Пунктом 3 розпорядження вирішено відсторонити ОСОБА_1 від роботи на посаді першого заступника міського голови на період службового розслідування.

Вважаючи протиправним розпорядження відповідача щодо відсторонення його від роботи на посаді першого заступника міського голови на період службового розслідування, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III).

Відповідно до ст.1 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положеннями ст.2 Закону №2493-III та з ст. 2 Закону №280/97-ВР визначено, що посадова особа місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 3 Закону №2493-III передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді (ст.4 Закону №2493-III).

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон №280/97-ВР.

Так, статтею 42 Закону №280/97-ВР передбачені, в тому числі і повноваження міського голови, до яких серед інших належить (п.п.2, 7, 10, 20) організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету, здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету, призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру" та видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до ч. 8 ст. 59 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Як свідчать матеріали справи спірні правовідносини виникли з приводу прийняття розпорядження "Про службове розслідування щодо ОСОБА_1 ", зокрема стосовно виконання або неналежного виконання особою посадових обов`язків, у зв`язку із невиконанням заходів щодо забезпечення стану доріг місцевого значення, яке видано на підставі доповідної записки керуючої справами виконавчого комітету міської ради Полєшко Оксани.

Зі змісту доповідної записки ОСОБА_3 відслідковується, що у 2022 році проводилися роботи по поточному ремонту дорожнього покриття у м. Коростишеві, а саме: вул.Київська (другорядна південна), вул.Героїв Небесної Сотні, вул.Семінарська, вул.Гвардійська. На виконання робіт в договорах повинен бути передбачений гарантійний термін, який передбачає усунення дефектів, штрафні санкції за порушення термінів виконання робіт. Роботи виконувались у вересні-жовтні 2022 року, однак від мешканців надходять численні скарги на якість виконання робіт. При цьому, першим заступником міського голови Дейчуком Русланом не було вжито жодних заходів для забезпечення належного стану доріг після ремонту, на який було витрачено бюджетні кошти. Не надходило до відділу правової та кадрової роботи і пропозицій по зверненню до суду із зазначених питань. Також пояснено, що на капітальний ремонт доріг по вул.Героїв Небесної сотні у 2023 році передбачено кошти, виготовлена та затверджена проектно-кошторисна документація, проте проведення закупівлі не розпочате через неподання технічного завдання уповноваженому із закупівель в міській раді. Разом з тим, наголошено, що відповідно до розподілу обов`язків позивач координує роботу у сфері організації будівництва, реконструкції та ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, житлових будинків, а також автошляхів місцевого значення. Втім, повні і фактичні обставини потребують встановлення. З огляду на що, керуючою справами виконавчого комітету міської ради Полєшко Оксаною запропоновано провести службове розслідування стосовно встановлених фактів.

Так, процедуру проведення службового розслідування стосовно осіб, на яких поширюється дія Закону України Про запобігання корупції визначає Порядок №950.

Пунктом 2 Порядку № 950 передбачено, що службове розслідування може бути проведено в разі:

- невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особою, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, а також недодержання вимог законодавства;

- внесення подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконанню вимог Закону в інший спосіб;

- вимоги особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щодо зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

У випадку, передбаченому абзацом третім цього пункту, службове розслідування проводиться за фактом виявленого порушення або стосовно особи, яка вчинила таке порушення.

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Дія цього Порядку не поширюється на: державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п`ятим цього пункту; осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, права та обов`язки яких в частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування щодо яких встановлюються дисциплінарними статутами або іншими нормативними актами.

Згідно з п. 2 Порядку № 950 рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Пунктом 5 Порядку № 950 передбачено, що рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. Період проведення службового розслідування не охоплює час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших поважних причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування.

Приписами п. 6 Порядку № 950 визначено, що службове розслідування проводиться із відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймає відповідно суб`єкт призначення або керівник органу.

Особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Питання про відсторонення від здійснення правосуддя, відсторонення від посади судді, судді Конституційного Суду України, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, вирішується в установленому законом порядку.

Особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією та законами України, може бути відсторонена від виконання службових повноважень за рішенням суб`єкта призначення або керівника органу, де вона працює, до закінчення розгляду справи судом.

У разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення особі, відстороненій від виконання службових повноважень, відшкодовується середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з таким відстороненням.

З огляду на викладене, положеннями Порядку №950 передбачено, що службове розслідування може проводитися як із відстороненням особи від здійснення повноважень на посаді за наявності певних підстав або без такого відсторонення.

У даних спірних правовідносинах, міським головою Коростишіської міської ради видано розпорядження, яким в тому числі і відсторонено позивача від виконання посадових обов`язків.

Приписами пункту 11 Порядку № 950 визначено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування;

3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування;

4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять;

5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.

6) користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого нею представника.

Згідно з п. 12 Порядку № 950 за результатами службового розслідування комісія з проведення службового розслідування складає акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), найменування посади, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування (якщо службове розслідування проводилося стосовно особи); заяви, клопотання, пояснення щодо предмета службового розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, заходи, вжиті або запропоновані до його усунення, чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції про усунення виявлених порушень та притягнення (за наявності підстав) винних осіб до відповідальності згідно із законом.

У разі наявності обґрунтованих пропозицій про притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія з проведення службового розслідування пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законом.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення комісія з проведення службового розслідування повинна враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Пунктом 13 Порядку №950 визначено, що акт службового розслідування підписує голова, інші члени комісії з проведення службового розслідування, і він подається на розгляд суб`єкту призначення або керівнику органу в одному примірнику.

Відповідно до п. 14 акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

З контексту викладених норм слідує висновок, що міський голова має право приймати розпорядження про проведення службового порядку з підстав визначених Порядку №950 проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як свідчать матеріали справи, міським головою Коростишівської міської ради розпорядження №193 від 19.07.2022 затверджено розподіл обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, першим заступником, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючого справами виконавчого комітету міської ради згідно з додатком 1 та схему заміщення посадових осіб у разі їх відсутності або неможливості виконання функціональних обов`язків згідно з додатком 2.

Відповідно до п.16 додатку 1 до розпорядження міського голови Коростишівської міської ради №193 від 19.07.2022, яким передбачено розподіл обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, першим заступником, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючого справами виконавчого комітету міської ради, до обов`язків позивача, серед інших, належить координація роботи у сфері організації будівництва, реконструкції та ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, житлових будинків, а також автошляхів місцевого значення. При цьому, підставами для прийнято розпорядження з підстав не вжиття жодних заходів для забезпечення належного стану доріг після ремонту, на який були витрачені бюджетні кошти.

Як вже зазначалося, розпорядженням Коростишівського міського голови №144-К від 01.05.2023 призначено службове розслідування стосовно дій неналежного виконання позивачем службових обов`язків у зв`язку із невжиттям заходів забезпечення стану доріг місцевого значення, утворено комісією з проведення службового розслідування, встановлено термін проведення розслідування (двомісячний термін з дня підписання розпорядження, не включаючи часу тимчасової втрати працездатності, часу перебування у відпустці або службовому відряджені чи відсутності з інших причин). На час проведення службового розслідування, позивача відсторонено від здійснення повноважень на посаді першого заступника міського голови на період службового розслідування та зобов`язано на період службового розслідування здати електронну перепустку для входу в приміщення міської ради.

Разом з тим, розглядаючи підстави для видання оскаржуваного розпорядження в частині відсторонення позивача від виконання повноважень за посадою суперечить положенням п.6 Порядку №950, яким визначений перелік випадків, коли особа може бути відсторонена від роботи, зокрема у разі повідомлення про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності або щодо такої особи складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Проте, слід відмітити, що у ході судового розгляду справи не встановлено наявності судових рішень або інших, встановлених законодавством документів, зокрема, повідомлення про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності або протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, які б підтверджували відомості, викладені у доповідній записці керуючої справами виконавчого комітету міської ради Полєшко Оксани, на підставі якої видано оскаржуване розпорядження.

З огляду на що, на думку суду, прийняття міським головою оскаржуваного розпорядження, яким відсторонено позивача від роботи на посаді першого заступника міського голови на час проведення службового розслідування, не узгоджуються із приписами Порядку №950, якими передбачені умови за наявності яких особа може бути відсторонена від роботи.

За таких обставин, суд вважає, що відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою першого заступника міського голови в період службового розслідування, у зв`язку з відсутністю підозри у вчиненні злочину у сфері службової діяльності або протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, є необґрунтованим та невмотивованим, а отже є протиправним.

Крім того, як свідчать матеріали справи у міського голови з 27.04.2023 було відкрито листок непрацездатності, що підтверджується довідкою керуючої справами виконавчого комітету Коростишівської міської ради №03-18/925 від 27.04.2023, яка міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, за твердженнями позивача, у період видання оскаржуваного розпорядження міський голова Коростишівської міської ради перебував на лікарняному, про що свідчить зміст листка непрацездатності (далі - ЛН) №7513706-1, сформованого Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Коростишівської міської ради на ОСОБА_2 (дата відкриття якого 27.04.2023, дата закриття 01.05.2023, статус ЛН "Закритий").

Механізми видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстру листків непрацездатності (далі - Реєстр) визначає Порядок видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 червня 2021 року №1234, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 липня 2021 року за № 890/36512 (далі - Порядок №1234).

Дані медичних висновків про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок), що внесені до Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, надходять з електронної системи охорони здоров`я (п.1 Порядку №1234).

Пунктом 2 Порядку №1234 передбачено, що листок непрацездатності формується в Реєстрі на підставі інформації про медичний висновок (медичні висновки) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - РЗО).

Дати відкриття та закриття листка непрацездатності відповідають датам початку строку дії та закінчення строку дії медичного висновку, на підставі якого сформований цей листок непрацездатності (п.3 Порядку№1234).

Таким чином, датою закриття ЛН є дата закінчення строку дії медичного висновку.

Як свідчить зміст ЛН наявного в матеріалах справи датою закриття такого значиться 01.05.2023.

У той час, оскаржуване розпорядження датоване 01.05.2023, тобто видане міським головою у період його тимчасової непрацездатності.

У свою чергу, абз.4 п.3 розділу І Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 01 червня 2021 року №1066 тимчасова непрацездатність особи відповідно до медичного висновку (далі - тимчасова непрацездатність) - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або інших причин (вагітність та пологи, карантин тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування, реабілітації, інших заходів медичного характеру, та триває до відновлення працездатності або до закінчення причин, які унеможливлюють виконання роботи. Тимчасова непрацездатність обраховується в календарних днях.

З урахуванням викладено, суд вважає за необхідне зауважити, що тимчасова непрацездатність міського голови не є обставиною, що унеможливлює здійснення ним повноважень, оскільки 01.05.2023 (понеділок) ОСОБА_2 закрив листок непрацездатності і вийшов на роботу відповідно до відомостей табелю обліку використання робочого часу на травень 2023 року Коростишівської міської ради.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності спірного розпорядження, оскільки воно винесене без дотримання положень Порядку № 950 та з порушенням вимог ст.42 Закону №280/97-ВР, так як, передбачених чинних законодавством умов, за наявності яких особа може бути відсторонена від роботи не було, а тому спірне рішення підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача оплату вимушеного прогулу за весь період відсторонення його від роботи згідно з розпорядженням Коростишівського міського голови від 01.05.2023 №144-к, суд вказує наступне.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплат (в даному випадку відсторонення від роботи).

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Повними, фактично відпрацьованими двома місяцями роботи, що передують відсторонення від роботи позивача є березень та квітень 2023 року.

Відповідно до довідки, виданої Коростишівською міською радою №1236 від 31.05.2023, заробітна плата позивача у березні 2023 року склала 44 618,69 грн, у квітні 2023 року - 41 326,69 грн; кількість фактично відпрацьованих робочих днів березні 2023 року - 23, у квітні 2023 року - 17.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача складала (44 618,69 + 41 326,69) / (23 + 17) = 85 945,38 / 40 = 2148,63 грн.

Таким чином, середній заробіток позивача за час відсторонення позивача від роботи складає 244 943,82 грн (2148,63 грн х 114, де 2148,63 грн середньоденна заробітна плата позивача, 11 кількість робочих днів у період відсторонення позивача від роботи з 01.05.2023 до моменту прийняття рішення у даній справі), який підлягає стягненню з відповідача, з відрахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд вказує наступне.

На підтвердження витрат на правову допомогу, при поданні до суду позовної заяви, представником позивача було додано до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги від 04.05.2023, копію ордеру, свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката №305 від 08.10.2012, розрахунки вартості наданої правової допомоги від 26.05.2023 та від 01.06.2023, а також квитанції до прибуткового касового ордеру: №46 від 11.05.2023, №52 від 26.05.2023 та №54 від 01.06.2023.

В питанні надання доказів суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі №922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які доведені належними доказами, зокрема детальним описом робіт (наданих послуг) у межах розгляду даної справи.

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст.134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18).

Отже, приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.2,3 ст.30 вищевказаного Закону).

Розглядаючи питання співмірності заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Велика Палата у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на вказане, суд вважає, що матеріали справи містять достатні докази, які підтверджують понесені позивачем витрати на оплату правової допомоги в межах розгляду саме даної справи, тобто додержані приписи ч.4 ст.134 КАС України, а тому наявні підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, дослідивши надані суду докази на підтвердження понесених судових витрат зі сплати витрат на правову допомогу, враховуючи вищевикладені висновки викладені у постановах Верховним Судом, співмірними витратами на відшкодування витрат на правову допомогу зі складання адміністративного позову, щодо витраченого часу, складністю справи та розгляду справи судом, будуть витрати у розмірі 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку щодо відсутності необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Коростишівської міської ради (вул. Дарбіняна, 11, м.Коростишів, Житомирський район, Житомирська область,12501. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Коростишівського міського голови від 01.05.2023 №144-к в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи на посаді першого заступника міського голови Коростишівської міської ради на період службового розслідування.

Стягнути з Коростишівської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за весь період відсторонення його від роботи, згідно з розпорядженням Коростишівського міського голови від 01.05.2023 №144-к, починаючи з 01.05.2023 до 16.10.2023, у сумі розміром 244 943 (двісті сорок чотири тисячі дев`ятсот сорок три) грн 82 коп, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коростишівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коростишівської міської ради на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2147 (дві тисяча сорок сім) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 16 жовтня 2023 р.