Справа № 620/9640/23
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року Чернігів Справа № 620/9640/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Наталіт" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Наталіт» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ВЗ» від 21.06.2023 № 4.

Позовні вимоги мотивує тим, що поданою декларацією з ПДВ та зареєстрованими постачальниками товариства податковими накладними підтверджується право позивача на податковий кредит у розмірі 99934,00 грн, тому рішення відповідача про відмову в отриманні вказаного відшкодування по декларації за березень 2023 є неправомірним.

Ухвалою судді від 12.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 17.10.2023 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Чернігівській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та пояснив, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у березні 2023 року є включення до складу податкового кредиту сум ПДВ з придбання на митній території України комбікорму-мучки горохової кормової в мішках по 20 кг, по 35 кг, сої, автотранспортних послуг, оренди виробничого обладнання, суборенди приміщення та прилеглої території, послуг по митному оформленню в режимі ЕК на 1 код товару, заповнення CMR(TTII), оформлення сертифікату форми EUR.1, мучки горохової та вивезення за межі митної території України (Естонія, Литва) продукції власного виробництва (макуха соєва для промислової переробки - 179000,0 кг) за нульовою ставкою ПДВ згідно з п. п.195.1.1 п.195.1 ст.195 Кодексу.

За результатами проведеного аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 постачальниками для ТОВ «Наталіт» виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні з придбання товарів/робіт, послуг (сої, авто транспортних послуг, суборенди приміщення та прилеглої території, проведення лабораторного аналізу, послуг по митному оформленню в режимі ЕК па 1 код товару, заповнення CMR(TTH),) на загальну суму ПДВ 317403,54 гри.

До складу податкового кредиту Декларації з ПДВ за березень 2023 року ТОВ «Наталіт» включило суму ПДВ у розмірі 27644,93 гри. по придбанню 22,51 т. сої у ТОВ "Чернігівеліткартопля" (податковий номер 00497377, 2522) відповідно податкових накладних від 13.12.2022 року №13, від 21.12.2022 року №14 (зареєстровано в ЄРПН 28.12.2022 року та 29.12.2022 року відповідно).

Па підставі даних «Вантажно - митні декларації (експорт)» ІТС «Податковий блок» та ЄРПН ТОВ «Наталіт» у березні 2023 року здійснювало операції з вивезення за межі митної території України продукції власного виробництва. А саме: вивезено макуху соєву для промислової переробки в кількості 134000 кг (покупці-нерезиденти - AGROTREND OU, KARBERI 43-68, 13919 TALLINN, ESTONIA; MISKO BROLIS LT. UAB, DARIAUS IR GIRENO G.12, DOVAINONIU K.,LN-56333, KAISIADORIU R.).

Відповідно до податкових декларацій з податку на додану вартість за березень-грудень 2022 року та січень-березень 2023 року в рядку 10.4 Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість ТОВ Наталіт не відображаються обсяги постачання.

Камеральною перевіркою встановлено, що підприємство в податковому кредиті декларації з ПДВ за березень 2023 року не відображає операції з придбання товарів і послуг у березні 2023 року, а лише включає суму ПДВ у розмірі 99934,0 гри, відповідно до податкових накладних з періодом складання липень, вересень-грудень 2022 року, в тому числі 11666,66 грн по взаємовідносинах з ТОВ "Еко Соя Продукт" (податковий номер 39302105).

Також проведеним аналізом «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» за I-IV кв. 2022 року, І квартал 2023 року не встановлено взаємовідносин з самозайнятими особами та виплату доходу за 157 ознакою - дохід, виплачений самозайнятій особі, в т.ч. по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 у зазначених звітних періодах. Наведене може призвести до неповного відображення самозайнятими особами показників декларації та заниження оподатковуваного доходу.

За результатами проведеної камеральної перевірки неможливо встановити фактичне надходження та вибуття товарів, наявність товарів у ТОВ Наталіт.

Комісією регіонального рівня у зв`язку з виявленням обставин та/або отриманням інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності прийнято рішення від 09.02.2023 року № 903 про відповідність ТОВ Наталіт критеріям ризиковості платника податку.

З урахуванням викладеного, Головне управління ДПС у Чернігівській області вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та відповідає нормам законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ТОВ «Наталіт» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Основним видом господарської діяльності товариства є 10.41 - виробництво олії та тваринних жирів. Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість.

19.04.2023 ТОВ «Наталіт» зареєструвало податкову декларацію з податку на додану вартість № та подало заяву про бюджетне відшкодування ПДВ на суму 99 934,00 грн /а. с. 9-17/.

Враховуючи наведене, відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, в порядку, встановленому ст. 76 глави 8 розділу ІІ Кодексу, з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» посадовими особами ГУДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку достовірності нарахування ТОВ «Наталіт» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2023 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.04.2023 №).

За результатами перевірки складено акт від 18.05.2023 №5236/Ж5/25-01-04-04-02/39436026 /а. с. 18-25/, у висновках якого зазначено про порушення позивачем податкового законодавства, а саме: пунктів 200.4, 200.7, 200.8, 200.9, 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, розділу ІІІ, розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, в результаті чого товариству відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99934,00 грн. по декларації за березень 2023 року.

21.06.2023 ГУДПС у Чернігівській області прийняло щодо ТОВ «Наталіт» податкове повідомлення-рішення №4 на суму 99 934,00 грн /а. с. 27-28/.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, ТОВ «Наталіт» звернулося до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з таких джерел права.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із абзацом «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону (пункт 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Наслідком встановлення контролюючим органом невідповідності суми бюджетного відшкодування, заявленої платником податку у податковій декларації, є прийняття податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до матеріалів справи ТОВ «Наталіт» до ГУДПС у Чернігівській області подало податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2023 року, згідно якої від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду становить 99 934,00 грн, сума задекларованого бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку складає 99 934,00 грн /а. с. 9-17/.

Сторонами не заперечується, що причиною виникнення від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у березні 2023 року є отримання товарів/послуг на виконання укладених договорів: від 07.12.202022 №07/12-01 з ПрАТ НВО «Чернігіведіткартопля» /а. с. 29-30/, від 08.05.2018 №93 з ПВТП «ДЖІ-ЕН-ЕЛ» /а. с. 41/, від 01.01.2021 №01/014-21 з ФОП ОСОБА_1 /а. с. 50-51/, від 06.04.2020 №06/04-20 з ФОП ОСОБА_1 /а. с. 69-72/, від 01.08.2022 №502 з ТОВ «Брокерська контора «Агроенергопостач» /а. с. 79-81/, від 01.11.2020 №01-11/2020-1 з ТОВ «Еко Соя Продукт» /а. с. 93-96/, від 17.06.2022 №1/06 з ТОВ «Сіверагропродукт» /а.с. 103-106/.

Для підтвердження зазначених у податковій звітності даних ГУДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Наталіт» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2023 року.

Як зазначалось вище, вказаною перевіркою встановлено завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99934,00 грн та платнику податку відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99934,00 грн.

При цьому, зі змісту зазначеного акту неможливо достовірно зрозуміти, які саме факти та/або обставини діяльності позивача стали підставою для таких висновків та якими доказами вони підтверджується.

В акті перевірки зазначено, що за результатами камеральної перевірки не можливо в повному обсязі дослідити правильність відображення сум податкових зобов`язань та податкового кредиту та, відповідно, правомірність нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту і бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленого по декларації за березень 2023 року та використання їх в господарській діяльності підприємства.

Однак такі висновки ГУДПС у Чернігівській області є помилковими, оскільки фінансово-господарські документи, які не були і не могли бути досліджені під час проведення камеральної перевірки - оформлені в повній відповідності з вимогами діючого законодавства, повністю відповідають формі, яка дає можливість у повній мірі встановити об`єми поставлених товарів та наданих послуг, свідчать про належне виконання сторонами покладених на них обов`язків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, за придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно із пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наявність всіх необхідних первинних документів щодо фінансово-господарських взаємовідносин із вказаними вище контрагентами, в тому числі податкових накладних, оформлених та зареєстрованих у повній відповідності з чинним законодавством, актів виконаних робіт, видаткових накладних, платіжних доручень та ТТН, платник податків мав повне право на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту і відповідно до бюджетного відшкодування.

Крім того, із наданих суду доказів встановлено, що 26.04.2018 між позивачем та нерезидентом AGROTREND OU укладено контракт №26042018-1UА (зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами) про поставку макухи соєвої /а. с. 111-122/.

Додатковою угодою від 26.04.2018 №1 /а. с. 120/ до контракту сторонами погоджено додавати за необхідності до складу соєвої макухи комбікорм, мучку горохову кормову, висівки пшеничні, люпин, відходи кукурудзи, крейду, вітаміни, барвники. Найменування товару, асортимент, кількість та ціна мали б зазначатись у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту.

02.02.2023 між позивачем та Misko broils LT.UAB укладено контракт №UA02/02-23 про поставку макухи соєвої /а. с. 143-148/.

Також додатково у липні 2022 року ТОВ «Наталіт» було відвантажено ТОВ «Сіверагропродукт» 15 тонн мучки горохової, яка була використана для вироблення макухи соєвої у березні 2023 року /а. с. 159-160/.

14.03.2023 між позивачем та ПСП «Червоний мак» укладено договір купівлі-продажу №14/03-01, згідно якого позивачу було відвантажено сою у загальній кількості 94,48 тонни /а. с. 161-163/.

22.02.2023 між позивачем та Приватним підприємством «МЕРКУРІЙ» укладено договір купівлі-продажу №22/01-01, згідно якого позивачу було відвантажено сою у загальній кількості 50,04 тонн /а. с. 177-178/.

Позивач у березні 2023 року здійснив експорт макухи соєвої на адресу Agrotrend OU та Misko brolis LT. UAB, що підтверджується інвойсами, CMR /а. с. 123-124, 128-129, 133-134, 138-139, 149-150, 154-155/ та вантажно-митними деклараціями /а. с. 125, 130, 135, 140, 151, 156/.

Відповідно до підпункту «а» пункту 195.1.1 статті 195 Податкового кодексу України експортна операція оподатковується ПДВ за ставкою 0%, у зв`язку із чим товариство склало податкові накладні за наслідком вищеназваних експортних операцій за правилом першої події /а. с. 126-127, 131-132, 136-137, 141-142, 152-153, 157-158/.

Таким чином, матеріалами справи повністю спростовуються доводи відповідача щодо відсутності придбання товарів для їх подальшого експорту.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що податковим органом було незаконно встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 99 934,00 грн та відмовлено позивачу в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99 934,00 грн.

Крім того, відповідно до положень статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Згідно із статтею 76 Податкового кодексу України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до приписів пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

З аналізу наведених норм податкового законодавства можна зробити висновок, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, установлених у пунктом 75.1 статті 75 Кодексу, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу.

Отже, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування в платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення всіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Разом з тим, зважаючи на вимоги наведених норм права, вбачається відсутність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати господарсько-правові взаємовідносини платника з його контрагентами, первинні господарські документи бухгалтерського обліку, тощо, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку із чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами цієї перевірки.

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюються.

Водночас, реальність вчинених платником правочинів та повнота/правильність їх відображення у податковій звітності, що були основою відображених у звітності цифр, в тому числі заявленої до відшкодування суми ПДВ, якраз може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок у порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України, а ніяк не камеральної перевірки.

Відтак, суд констатує, що зроблені відповідачем у межах камеральної перевірки висновки є безпідставними та суперечать законодавству з питань оподаткування.

Про необґрунтованість висновків перевірки, в цьому випадку, свідчить те, що в межах проведеної камеральної перевірки відповідач не мав права досліджувати господарсько - правові взаємовідносини позивача з його контрагентами, надавати оцінку укладеним правочинам та робити висновки про реальність/існування тих чи інших правочинів, а відтак робити висновки про правильність та достовірність відображення підприємством податкових зобов`язань та податкового кредиту.

Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В силу частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а.

Відповідно до матеріалів справи, представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом у цій справі у сумі 8200,00 грн, було надано суду договір надання правової (професійної правничої) допомоги від 13.03.2023, додаткову угоду від 04.07.2023 №3, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 06.07.2023, акт приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2023, платіжна інструкція від 19.07.2023 №334 /а. с. 183, 184, 185, 194, 195/.

У поданому відзиві ГУДПС у Чернігівській області зазначало про неспівмірність попередньо розрахованих витрат на правничу допомогу.

Однак, враховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціну позову, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, доходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Крім того, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню правнича допомога у розмірі 7000,00 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ВЗ» від 21.06.2023 № 4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Наталіт", вул. Шевченка, 20-б,с. Новоселівка,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,15502, .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області, вул.Реміснича, буд.11,м.Чернігів,14000, код ЄДРПОУ ВП: 44094124.

Повний текст рішення суду виготовлений 17 жовтня 2023 року.

Суддя О.В. Заяць