Справа № 620/712/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/712/23 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої в грудні 2022 року, за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року по справі №620/653/22;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року по справі № 620/653/22, за весь час такої затримки - по грудень 2022 року у відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року позов задоволено повністю:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за період з 01 березня 2018 року по день проведення розрахунку 15 грудня 2022 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати, за період з 01 березня 2018 року по день проведення розрахунку 15 грудня 2022 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не досліджено матеріали справи, не об`єктивно оцінено докази.

Апелянт завернув увагу суду на ту обставину, що на час видання наказу про виключення позивача зі списків особового складу та з усіх видів грошового забезпечення відповідачем проведено усі необхідні розрахунки по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню, з якими позивач погодився, оскільки наказ про звільнення не оскаржувався.

Додатково наголосив, що судом першої інстанції не враховано, що передбачені законодавством про працю норм її оплати і порядок вирішення спорів щодо оплати праці не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Також зазначив, про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України, оскільки рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі №620/713/23 розглянуто спір між ОСОБА_1 та Військовою частино. НОМЕР_1 .

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом начальника 169 навчального центру (по особовому складу) від 06 жовтня 2021 року № 69-РС молодший сержант ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас з посади начальника сховища за пп. "к" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09 листопада 2021 року № 237 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 09 листопада 2021 року (а.с. 16).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року по справі № 620/653/22 (https://reestr.court.gov.ua/Review/НОМЕР_2) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 09 листопада 2021 року з урахуванням положень п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Відповідно до копії платіжного доручення від 14 грудня 2022 року № 1803 та відомості розподілу виплат до Військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2022 року відповідачем здійснено виплату позивачу заборгованості за рішенням суду в сумі 94751,09 грн. (а.с. 34, 35).

26 грудня 2022 року представник позивача звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, яким просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частин доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення суду по справі № 620/653/22 (а.с. 18).

Військова частини НОМЕР_1 листом від 03 січня 2023 року №612/3/4/3 повідомила представника позивача про те, що 15 грудня 2022 року виконала рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року по справі №620/653/22.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок - № 159).

Відповідно до ст. 1 Закону №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону №2050-III передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з ст. 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Приписами ст. 4 Закону №№2050-III закріплено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до п. 1 Порядку № 159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом п.п. 2, 3 Порядку № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території У країни і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Пунктом 4 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Як встановлено судом, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у справі №620/653/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 09 листопада 2021 року з урахуванням положень п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Військовою частиною НОМЕР_1 , на виконання даного рішення суду, донарахована сума індексації грошового забезпечення повністю виплачена позивачу 15 грудня 2022 року.

26 грудня 2022 року представником позивача - Богдановою І.Д. подано до Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит, в якому остання просила здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 16 грудня 2022 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/653/22 (а.с.18).

Військова частина НОМЕР_1 листом від 03 січня 2023 року №612/3/4/3 відмовила позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів (а.с. 46).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскільки індексація грошового забезпечення позивача була визначена судовим рішенням, а тому вимоги заявлені останнім щодо оспорюваної суми індексації грошового забезпечення, а не нарахованої, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта, оскільки Верховний Суд вже викладав правові висновки щодо застосування норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ, зокрема у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, правовідносини у якій в частині цих позовних вимог є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.

Ухвалюючи постанову у справі №240/11882/19, Верховний Суд виходив із аналізу норм Закону №2050-ІІІ, відповідно до ст. 2 якого, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21, застосовуючи висновок Верховного Суду у справі №240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений у цій справі період, у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення (індексації).

Щодо доводів апелянта про непоширення Кодексу законів про пращо України на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, слід зазначити наступне.

Непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Водночас, питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, виплати індексації грошового забезпечення, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та інших виплат особам рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі № 320/6659/18.

Щодо доводів апелянта про те, що на розгляді у Чернігівському окружному адміністративному суді перебувала справа №620/713/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки належних при звільненні грошових сум по день фактичного розрахунку з 10 листопада 2021 року по 16 грудня 2022 року та зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належних при звільненні грошових сум по день фактичного розрахунку 10 листопада 2021 року по 16 грудня 2022 року, а тому наявні підстави для залишення у даній справі №620/712/23 позову без розгляду, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 240 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як встановлено судом, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі №620/713/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки належних при звільненні грошових сум по день фактичного розрахунку, з 10 листопада 2021 року по 16 грудня 2022 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки належних при звільненні грошових сум по день фактичного розрахунку, з 10 листопада 2021 року по 16 грудня 2022 року у розмірі 20 000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у справі №620/713/23 є виплата середнього заробітку за весь час затримки належних при звільненні грошових сум, водночас в даній справі предметом спору є компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Тобто, предмети спору є різними, а тому, доводи апелянта про наявність підстав для залишення позову без розгляду, є необґрунтованими.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку