Справа № 520/21573/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р. № 520/21573/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі «Прогрес» Шахтарського району Донецької області з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.11.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) періоди роботи в колгоспі «Прогрес» Шахтарського району Донецької області з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995 у повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 23.11.2022 про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в колгоспі «Прогрес» Шахтарського району Донецької області з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995 з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 26.10.2022.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальних захист та справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача 13.09.2023 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

25 жовтня 2022 року позивачу - ОСОБА_1 виповнилось 60 років і у позивача виникло право на пенсію.

23.11.2022 позивач звернулась до Головного управління пенсійного фонду у Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надала трудову книжку, паспорт, ідентифікаційний номер, диплом.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.11.2022 № 42 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу - 29 років.

Відмовляючи у призначенні пенсії відповідач посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня по 31 грудня 2022 року - не менш 29 років. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (трудову книжку, ідентифікаційний, диплом) страховий стаж складає 27 років 9 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. До стажу не враховано періоди роботи в колгоспі з 04.08.1980 по 20.10.1980 року та з 10.01.1981 по 17.07.1995 року - до надання довідки про встановлений мінімум та кількості відпрацьованих днів та довідки про реорганізацію колгоспу.

Отже, відповідачем не включено до страхового стажу позивача приблизно 14 років 10 місяців - періоду роботи в колгоспі «Прогрес», внаслідок чого позивачу не вистачає страхового стажу для призначенні пенсії за віком.

23.11.2022 позивачем отримано архівні довідки №02-10/1, №02-10/2 та №02-13/1 від Петропавлівської селищної адміністрації, в якої зазначено період роботи позивача в колгоспі, встановлений річний мінімум, кількість відпрацьованих людино-днів в період 1980 - 1995 роки, та відомості про реорганізацію колгоспу.

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області за наявністю в трудової книжці відомостей про період роботи позивача в колгоспі, встановлений річний мінімум та кількості відпрацьованих трудоднів, безпідставно та необґрунтовано не зарахувало до страхового стажу період роботи позивача в колгоспі «Прогрес» в період з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулася до суду із даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з частинами першою та другою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У пункті 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку № 637 (зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 (зі змінами) передбачено, що за відсутністю трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04,1975 № 310, які є чинними на час розгляду справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Пунктом 5 Основних Положень зазначено, що до трудової книжки колгоспника, заносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пенсійним органом у рішенні про відмову в призначенні пенсії не зазначено про наявність будь-яких сумнівів щодо правильності чи точності внесених до трудової книжки позивача записів щодо її роботи у колгоспі «Прогрес».

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, висловлюючи правову позицію щодо недотримання правил ведення трудової книжки зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 від 10.08.1980, яка видана колгоспом «Прогрес», завірена печаткою колгоспу та підписом особи, відповідальної за видачу трудових книжок, позивач у період з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1081 по 17.07.1995 працювала в колгоспі «Прогрес», про що є відповідні записи в трудової книжці. Всі записи в трудовій книжці за цей період роботи засвідчені підписом голови колгоспу, печаткою колгоспу та не мають недоліків.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Більш того, в трудової книжці позивача на сторінках 18, 19, 20 «Трудова участь в громадському господарстві» зазначено, щорічно, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі з 1980 по 1989 роки - 280 трудоднів (людино-днів), з 1990 по 1995 роки - 250 трудоднів (людино-днів), виконаний позивачем річний мінімуму трудоднів, а також розмір отриманої грошової винагороди. При цьому виконаний позивачем річний мінімуму трудоднів є більшим, ніж встановлено колгоспом.

Архівна довідка Петропавлівської селищної адміністрації Донецької народної республіки №02-10/1 від 28.02.2022 підтверджує встановлений річний мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів позивачем, та дані, зазначені в ній, збігаються з записами у трудової книжці.

Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про період роботи в колгоспі «Прогрес», прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі, виконаний позивачем річний мінімуму трудоднів, а також розмір отриманої грошової винагороди, а тому ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження страхового (трудового) стажу позивача.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, погодився з висновком суду першої інстанції про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, будь-яка довідка на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Відповідно до записів, зроблених у трудовій книжці колгоспника (позивача) про період роботи в колгоспі «Прогрес» з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995, за наявністю в неї записів про прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі, записів про виконаний позивачем річний мінімуму трудоднів, якій є більшим за встановлений мінімум, та в силу вимог частини другої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", час роботи позивача в колгоспі підлягає зарахуванню до страхового стажу за повний період роботи, тобто з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995.

З огляду на викладені обставини суд вважає, що відповідач діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення не зарахувавши період роботи позивача в колгоспі до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на підставі частини першої статті 26 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача підтверджений записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 період роботи в колгоспі з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995, та враховуючи те, що позивач звернулась із заявою про призначення пенсії 23.11.2022, через місяць після досягнення пенсійного віку, тобто не пізніше трьох місяців, позивач має право на призначення пенсії за віком з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 26.10.2022.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в колгоспі «Прогрес» Шахтарського району Донецької області з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995 з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 26.10.2022, то суд зазначає, що право на пенсію за віком виникає після досягнення особою 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років.

Разом з тим, пенсійним органом при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно проведено розрахунок страхового стажу роботи позивача.

Суд звертає увагу, що уповноваженим органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача призначити пенсію, оскільки пенсійним органом у оскаржуваному позивачем рішенні не належним чином вирішено питання щодо врахування періодів роботи позивача до страхового стажу, а тому суд не має права перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо вирішення питання наявності страхового стажу позивача для призначення їй пенсії, оскільки вони є дискреційними повноваженнями пенсійних органів, тому вимога про зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 30.11.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2022 про призначення пенсії за віком з врахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу описаних періодів роботи позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі «Прогрес» Шахтарського району Донецької області з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.11.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) періоди роботи в колгоспі «Прогрес» Шахтарського району Донецької області з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995 у повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 23.11.2022 про призначення пенсії за віком з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 26.10.2022 з врахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи в колгоспі «Прогрес» Шахтарського району Донецької області з 04.08.1980 по 20.10.1980 та з 10.01.1981 по 17.07.1995.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов