Справа № 140/21157/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/21157/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Дзісь Андрій Романович в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017, 2018, 2019 роки з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання з 04.12.2019 здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017, 2018, 2019 роки.

Позов обґрунтований позивачем тим, що ОСОБА_1 з 01.09.2010 призначено пенсію за вислугою років відповідно до Законом України «Про пенсійне забезпечення». З 04.12.2019 позивачку за її власною заявою переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком відповідно до статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

10.05.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням середньої плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017, 2018, 2019 роки, з моменту призначення пенсії за віком.

Листом від 26.05.2023 ГУ ПФУ у Волинській області відмовив ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017, 2018, 2019 роки.

Позивачка вважає, що враховуючи те, що в даному випадку мало місце призначення пенсії за віком за нормами іншого Закону, то показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, повинен враховуватись відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2017, 2018, 2019 роки.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 КАС України.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що відсутні законні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2017-2019 роки, оскільки позивач звертався не за призначенням пенсії, а із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а вказаний показник середньої заробітної плати застосовується лише при первинному призначенні пенсії.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

З 01.09.2010 ОСОБА_1 перебувала на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

04.12.2019 після досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перехід на інший вид пенсії - призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.05.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку її пенсії за віком з 04.12.1019 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням при проведенні перерахунку пенсії показників середньої заробітної плати по Україні за 2017, 2018, 2019 роки.

Листом від 26.05.2023 №15224-16570/Х-02/8-0300/23 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 про те, що Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально, залежно від набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, якого сплачувалися страхові внески. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід)визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. Абзацом першим частини четвертої статті 42 Закону 1058 (в редакції Закону України №3668-VI від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформ пенсійної системи», що набрав чинності 01.10.2011) передбачено, якщо застрахована після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводи урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Абзацом третім частини четвертої статті 42 Закону 1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення) особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим- третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах.

Також повідомлено, що з 01.04.2020 та з 01.04.2023 проведено перерахунки пенсії автоматизованим способом відповідно до абзацу першого частини 4 статті 42 Закону) 1058 з врахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії. З 01.03.2021 проведено перерахунок пенсії із використанням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 5426,60 грн (4888,83 грн х 1,14), що передбачено нормами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02. При проведенні перерахунку пенсії з 01.03.2022 застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 6186,32 грн (5426,60 грн х 1,14), що передбачено нормами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України віл 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

Крім цього, на підставі поданої заяви від 03.11.2022 про працевлаштуванні, проведено відповідний перерахунок пенсії, у зв`язку з поновленням трудової діяльності з 13.10.2022. З 01.03.2023 проведено перерахунок пенсії із використанням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 7405,03 грн (6186,32 грн х 1,197), що передбачено нормами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»

Розмір пенсії обчислений з врахуванням страхового стажу тривалістю 33 роки 4 місяці 13 днів (коефіцієнт стажу - 0,33333) та середньомісячного заробітку 7497,82 грн, обчисленого за періоди роботи з 01.09.1991 по 31.08.1996 та з 01.07.2000 по 31.08.2010 із застосуванням середньої заробітної плати по Україні 7405,03 грн складає 2762,76 грн, з них: 2499,25 грн - розмір пенсії за віком (7497,82грн х 0,33333); 263,51грн - доплата за 13 років понаднормового стажу.

Враховуючи викладене, при проведенні перерахунків розміру пенсійної виплати дотримано норм чинного пенсійного законодавства.

Позивачка, не погоджується із такими діями відповідача та вважає, що має усі підстави для застосування при обчисленні пенсії середньої заробітної плати та врахування при призначенні пенсії заробітної плати за період 2017-2019 роки, у зв`язку із чим звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.

При цьому, відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П= Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс -коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 вказаного Закону.

Відповідно частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до положень частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно із частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, позивачці було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Верховний Суд у постановах від 10.04.2019 у справі №211/1898/17 та від 10.07.2018 у справі №520/6808/17 вказав, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом 1058-IV.

У випадку коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону (в даному випадку Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788), то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший.

Як встановлено судом, з 01.09.2010 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачка вперше звернулась 04.12.2019.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що з 04.12.2019 відбулось переведення позивача з одного виду пенсії на інший, позаяк нормами статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено такі види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Натомість, нормами статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 (в редакції чинній на дату призначення пенсії) передбачалось, що цим Законом призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Отже Законом №1058-IV такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років не передбачено.

При вирішення даної справи суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), за якими у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17.

Таким чином, при зверненні із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, позивач набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, а на призначення іншого виду пенсії (за віком на загальних підставах) із її новим обчисленням у відповідності до положень статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням ОСОБА_1 звернулась вперше 04.12.2019.

Аналогічні висновки щодо правозастосування при вирішенні ідентичних спірних правовідносин викладені Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі №615/1644/16, які, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховуються судом при вирішенні цього спору.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктами 3, 4 частини другої статті 245 КАС України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017, 2018, 2019 роки з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 04.12.2019 пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017, 2018, 2019 роки.

Щодо твердження представника відповідача про порушення ОСОБА_1 строку звернення з даним позовом до суду, суд зазначає наступне.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Белле проти Франції v. France), Series A N 333-B, crop. 42, пункт 36).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ця норма означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття особа повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зазначає, що предметом оскарження у даній справі є протиправність дій відповідача щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 04.12.2019 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Отже, до спірних правовідносин має застосовуватись шестимісячний строк звернення до суду, а вирішальним для визначення додержання особою такого строку є встановлення часу, коли особа фактично дізналася або повинна була дізнатися про оскаржуваний лист відповідача про відмову у зарахуванні пільгової вислуги років.

Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи, позивач 10.05.2023 звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку її пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням при проведенні перерахунку пенсії показників середньої заробітної плати по Україні за 2017, 2018, 2019 роки.

Листом від 26.05.2023 №15224-16570/Х-02/8-0300/23 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для проведення такого перерахунку.

Отже, ОСОБА_1 про порушення свого права дізналася 26.05.2023, отримавши листа відповідача від 26.05.2023 №15224-16570/Х-02/8-0300/23.

Відтак, звернувшись до суду з позовом 31.07.2023, позивачка не пропустила шестимісячний строк на звернення до суду.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач за подання даного позову сплатила судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 28.07.2023 №5886-2248-3635-5076. Однак, суд звертає увагу, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду даного позову позивачу необхідно було сплатити судовий збір як за позовну заяву немайнового характеру, подану в електронній формі із застосуванням коефіцієнту 0,8, в сумі 858,88 грн.

Проте, позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 858,88 грн та роз`яснити, що питання про повернення судового збору, сплаченого в більшому розмір, ніж встановлено законом, а саме в сумі 214,72 грн може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком з 04.12.2029 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017, 2018, 2019 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 04.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017, 2018, 2019 роки, урахуванням раніше виплачених сум,

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський