Справа № 420/6927/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/6927/23

Головуючий в І інстанції: Іванов Є.А.

Дата та місце ухвалення рішення: 09.06.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 338 від 27.02.2023 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з моменту звільнення, тобто з 13.04.2016 року, а також здійснити нарахування та виплату пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №338 від 27.02.2023 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з моменту його звернення із заявою щодо призначення пенсії.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт, посилаючись на п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зазначив, що, оскільки на день звільнення позивача зі служби, тобто на 12.04.2016 року, він не має вислугу років 22 календарних років та 6 місяців і більше, то вимога позивача про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України №2262 з моменту звільнення, є безпідставною.

Крім того, апелянт зазначив, що з питання визначення вислуги років позивачу необхідно звернутись до уповноваженого органу за місцем проходження служби, оскільки органи Пенсійного фонду здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, а розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії не входить до їх компетенції.

До суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України.

Так, наказом начальника Луганського прикордонного загону ДПСУ від 12.04.2016 року №186-ос позивач звільнений з військової служби у запас Збройних сил України.

З зазначеного наказу вбачається, що вислуга років позивача станом на 12.04.2016 року складає: військова служба - 16 років 07 місяців 07 днів; пільгова - 06 років 01 місяць 16 днів, всього - 22 роки 08 місяців 23 дні.

14.02.2022 року позивач звернувся до голови Державної прикордонної служби України із заявою, в якій просив на підставі ст. 46 Конституції України, п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII, Постанови КМУ № 393, у відповідності до Порядку № 3-1 надати вказівку оформити всі необхідні документи та подання про призначення йому пенсії за вислугу років, 22 роки 08 місяців 23 дні, тобто, з урахуванням проходження військової служби на пільгових умовах, з подальшим їх направленням до ГУ ПФУ в Одеській області.

За результатами розгляду вказаної заяви про призначення пенсії позивачу від 14.02.2022 року, Адміністрація ДПСУ листом від 12.05.2022 №11/Т-1975-4308 повідомила ОСОБА_1 про те, що пiдстави для прийняття від позивача заяви про призначення пенсії за вислугу років та інших надісланих документів, а також для надання доручення прикордонному загону про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії позивачу за вислугу років на умовах, встановлених статтею 12 Закону № 2262-ХІІ, та їх надсилання до вiдповiдного органу Пенсійного фонду України - відсутні.

Так, у відповіді Адміністрація ДПСУ зазначила, що на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини станом на 12.04.2016 року вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 16 років 07 місяців 07 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою Адміністрації ДПСУ, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови 12.05.2022 року в оформленні та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити необхідні документи (в тому числі подання про призначення пенсії) до ГУ ПФУ в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за його заявою від 14.02.2022 року відповідно до ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії: календарної вислуги років - 16 років 07 місяців 07 днів та вислуги років на пільгових умовах - 06 років 01 місяць 16 днів.

Вказане вище рішення набрало законної сили 25.10.2022 року, оскільки залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2022 року по справі №420/8161/22.

На виконання вищенаведеного рішення суду Адміністрація Державної прикордонної служби України направила до ГУ ПФУ в Одеській області матеріали для призначення пенсії позивачу, серед яких, зокрема, подання про призначення пенсії.

Так, в поданні про призначення пенсії вказано, що вислуга років позивача, станом на 12.04.2016 року, відповідно до витягу з наказу начальника Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.04.2016 року №186-ос для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», складає 22 роки 08 місяців 23 дні, у тому числі: календарна - 16 років 07 місяців 07 днів та пільгова - 06 років 01 місяць 16 днів.

27.02.2023 року ГУ ПФУ в Одеський області прийнято рішення №338, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ №2262-ХІІ.

В обґрунтування вказаної відмови, відповідач вказав, що п. «а» ст. 12 Закону №2262-XII, передбачено, що пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Також відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393 передбачено, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Крім того, пенсійний орган вказав, що вислуга років, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, враховується тільки для визначення розміру пенсії, а не права.

На підставі наведеного, враховуючи, що на день звільнення зі служби, ОСОБА_1 не має вислуги 22 календарних роки та 6 місяців і більше, пенсійний орган дійшов висновку про відмову йому в призначенні пенсії.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що положеннями ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постановою №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, тому посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать положенням Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови №393, оскільки п. «а» ст. 12 ЗУ №2262-ХІІ, зокрема, визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом, а для позивача він складає 22 календарних років і більше.

На підставі наведеного, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України №2262-ХІІ з моменту його звернення із заявою щодо призначення пенсії.

Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію з відповідної дати звернення, суд першої інстанції зазначив, що така вимога є передчасною, оскільки пенсія ще не призначена, та підстав вважати, що при призначенні такої пенсії не буде нараховано та виплачено належні суми пенсії позивачу немає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 12 Закону №2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких в є наявність певної вислуги років.

Так, відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», пунктом 1 якої передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж ст.12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до п. в ч.3 вказаної Постанови до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема, на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у цій справі виник з приводу відмови пенсійного органу зарахувати позивачу відповідно до ст.12 Закону №2262-ХІІ та п.3 Порядку №393 вислуги років в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

Колегія суддів враховує, що Порядок №393, прийнятий на виконання Закону №2262-XII і його положення, визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

У постанові від 03.03.2021 року Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 року у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18.

Також, у справі № 805/3923/18-а Верховний Суд дійшов висновку, що для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-XII, враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності.

Як вбачається з матеріалів, станом на день звільнення зі служби, вислуга років ОСОБА_1 складає 22 роки 08 місяців 23 дні, у тому числі: календарна 16 років 07 місяців 07 днів та пільгова 06 років 01 місяць 16 днів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вислуга років позивача з урахуванням часу служби, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше 22 календарних років та 6 місяців, а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що з питанням визначення вислуги років позивачу необхідно звернутись до уповноваженого органу за місцем проходження служби, оскільки органи Пенсійного фонду здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, а розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії не входить до їх компетенції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в даній справі предметом позову є призначення пенсії позивачу відповідно до п. «а» ч.1 ст. 12 Закону № 2262-XII, яким, зокрема, визначено повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом № 2262-XII.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 16.10.2023 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька