Справа № 500/943/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/943/23 пров. № А/857/13591/23

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 року (рішення ухвалене у м. Тернополі судом у складі головуючого судді Мірінович У.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.02.2023 №40 про пенсійне забезпечення позивача, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1978 по 26.02.2007 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та врахувати під час зарахування до страхового стажу архівну довідку про трудовий стаж від 12.07.2021 №607, архівну довідку про трудовий стаж від 12.07.2021 №609, архівну довідку про заробітну плату від 12.07.2021 №608, архівну довідку про заробітну плату від 12.07.2021 №610, які видані комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради»; архівний витяг від 12.11.2021 №03-04/820, архівний витяг від 12.11.2021 №03-04/821 та архівну довідку від 12.11.2021 №03-04/822, які видані Архівним відділом №3 Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області; довідку №292 від 18.12.1986, яка видана Радгоспом «Бургунський», а також копію наказу про зарахування на посаду за №43 від 13.10.1980, копію наказу про звільнення з роботи сезонного кочегара за №106 від 15.04.1983, копію наказу про звільнення з роботи сезонного кочегара №37 від 30.04.1984, копію наказу про прийняття на роботу №88 від 01.11.1984, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії по віку.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він 10.02.2023 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.02.2023 позивача повідомлено, що у відповідь на заяву прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу. При цьому, відповідачем зазначено, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний номер, довідки про стаж, довідка про навчання, військовий квиток, накази на зарахування, звільнення) загальний страховий стаж позивача складає 5 років 5 місяців 24 дні. Не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки (на титульній сторінці безпідставно виправлено дату народження), в усіх наданих довідках, копіях із наказів зазначено скорочено ім`я, по батькові.. Просив позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.02.2023 позивач досягнувши 60-річного віку, звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №40 від 16.02.2023 з підстав відсутності необхідного стажу для призначення пенсії за віком у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 (28 роки). Відповідач 2 зазначив, що страховий стаж особи становить 5 років 5 місяців 24 дні.

Відповідачем 2, за результатом розгляду документів та заяви позивача, «не враховано до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки (на титульній сторінці безпідставно виправлено дату народження), в усіх наданих довідках, копіях із наказів зазначено скорочено ім`я, по батькові».

Вважає, що не зарахування спірних періодів до страхового стажу та відмова у призначенні пенсії за віком порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно статті 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Апеляційним судом встановлено, позивач звертаючись до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, - надав копію трудової книжки, зокрема: НОМЕР_1 від 23.08.1978, копію якої долучено до матеріалів судової справи.

Окрім трудової книжки, позивачем також надано ряд архівних довідок щодо стажу позивача за періоди його трудової діяльності, а також про отримувану заробітну плату.

Відповідачем 2 при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії вказано, що періоди відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1978 не враховано до страхового стажу позивача, так як дата його народження не відповідає паспортним даним, а надані додатково довідки щодо трудової діяльності позивача не взято до уваги з підстав того, що в них щодо позивача зазначено скорочено ім`я, по батькові.

Будь-якої конкретизації та чіткості в частині того, яких саме періодів трудового стужу позивача стосувались зауваження зі сторони суб`єкта владних повноважень, - оскаржуване рішення не містить, натомість підстави для відмови у спірному рішенні вказано узагальнено.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Зі змісту трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1978, працював на різних посадах на підприємствах, установах, організаціях.

На титульній сторінці вказаної трудової книжки зазначено дату народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , і матеріалами справи підтверджено дату народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Будь-яких умов інформація про дату народження особи, яку вказано на титульній сторінці трудової книжки, не спростовує належність трудової книжки позивачу, та не зможе впливати на підтвердження його трудової діяльності.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Згідно пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

У даному випадку записи трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1978 містять повні відомості, засвідчені підписом посадових осіб та відбитками печаток.

Відтак, страховий стаж позивача, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1978, підлягає до зарахування.

Записи трудової книжки позивача, на переконання суду, є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

При цьому наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

Відмова відповідача 2 у зарахуванні позивачу до страхового періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1978 є протиправною, оскільки стаж підтверджено основним документом трудовою книжкою працівника (позивача), недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Щодо неврахування при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем 2 довідки про трудовий стаж від 12.07.2021 №607, архівної довідки про трудовий стаж від 12.07.2021 №609, архівної довідки про заробітну плату від 12.07.2021 №608, архівної довідки про заробітну плату від 12.07.2021 №610, які видані комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради»; архівного витягу від 12.11.2021 №03-04/820, архівного витягу від 12.11.2021 №03-04/821 та архівної довідки від 12.11.2021 №03-04/822, які видані Архівним відділом №3 Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області; довідки №292 від 18.12.1986, яка видана Радгоспом «Бургунський», а також копії наказу про зарахування на посаду за №43 від 13.10.1980, копії наказу про звільнення з роботи сезонного кочегара за №106 від 15.04.1983, копії наказу про звільнення з роботи сезонного кочегара №37 від 30.04.1984, копії наказу про прийняття на роботу №88 від 01.11.1984, з підстав того, що «в усіх наданих довідках, копіях із наказів зазначено скорочено ім`я, по батькові», то суд також враховує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у документах щодо його трудової діяльності. Покликання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 року у справі №500/943/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська