Справа № 240/29313/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/29313/23

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Державної казначейської служби України, Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), яка полягає у невчиненні ними дій у передбачений законом спосіб для виконання судового рішення;

стягнути солідарно з Державної казначейської служби України, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на його користь за рахунок державного бюджету України 96000,00 грн. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю щодо тривалого невиконання судового рішення, яка полягає у невчиненні ними дій у передбачений законом спосіб для виконання судового рішення;

Стягнути з боржника Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації три проценти річних від простроченої суми 3360грн. за весь час прострочення у розмірі 94629024 грн.

Перевіряючи адміністративний позов на відповідність його вимогам ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважаю, що він не відповідає вимогам даної норми Кодексу з наступних підстав.

Позивач оскаржує бездіяльність, зокрема, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), яка полягає у невчиненні ними дій у передбачений законом спосіб для виконання судового рішення та просить стягнути, зокрема, з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 96000,00 грн. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю щодо тривалого невиконання судового рішення, яка полягає у невчиненні ним дій у передбачений законом спосіб для виконання судового рішення.

Пунктом 1 ч.2 cт.287 КАС України (у редакції на момент виконання судового рішення у справі 2-а-8506/11) встановлено, що позовну заяву (з приводу оскарження дій та рішень державного виконавця) може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Стаття 123 КАС України передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Аналогічно, стаття 181 КАСУ (чинна станом на день набрання рішення законної сили у справі 2-а-8506/11) передбачала, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як стверджує позивач, 31.10.2011 Коростенський міськрайонний суду справі №2-а-8506/11 прийняв рішення про зобов"язання Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в особі Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити йому 5 мінімальних пенсій за віком.

17.07.2019 вказане рішення було виконане, що підтверджується копією витягу з карткового рахунку позивача від 16.09.2020 АТКБ "Приватбанк".

Разом з тим, до суду в частині позовних вимог до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) позивач звернувся із пропуском встановленого положеннями ст.287 КАС України строку - 10.10.2023.

Частиною шостою статті 161 КАС України врегульовано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з тим, заяви про поновлення пропущеного строку позивач не надав.

Крім того, в обґрунтування тривалого часу безпідставного невиконання судового рішення та бездіяльності виконавчої служби у цьому, у позовній заяві позивач посилається на те, що 19.03.2013 виконавчий лист без виконання повернуто, сума проведеного нарахування становить - 3360,20грн. 28.08.2013 виконавчий лист без виконання повернуто йому.

Разом з тим, стаття 181 КАСУ (чинна станом на день набрання рішення законної сили у справі 2-а-8506/11) передбачала, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 6 цієї статті визначено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Крім того, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у п.25 постанови від 05.12.2018 у справі №279/2369/17, за змістом якої: юрисдикція спорів про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених на виконання судових рішень, залежить, зокрема, від суду, який видав виконавчий документ.

Тобто, якщо позивач не погоджувався з діями чи бездіяльністю в частині виконання судового рішення Коростенського міськрайонного суду справі №2-а-8506/11, він мав право звернутися до відповідного суду з позовом на такі дії чи бездіяльність органу виконавчої служби у встановленому процесуальним законом порядку та строки.

Аналогічно щодо позовних вимог до Державної казначейської служби України та Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації .

Так, відповідно до ч.1,2 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вже зазначалося, 31.10.2011 Коростенський міськрайонний суду справі №2-а-8506/11 прийняв рішення про зобов"язання Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в особі Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити йому 5 мінімальних пенсій за віком.

17.07.2019 вказане рішення було виконане, що підтверджується копією витягу з карткового рахунку позивача від 16.09.2020 АТКБ "Приватбанк".

Разом з тим, позов подано 10.10.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Частиною шостою статті 161 КАС України врегульовано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В той же час, заяви про поновлення пропущеного строку позивач не надав, поважності причин такого пропуску не навів

Крім того, щодо позовних вимог до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення три проценти річних від простроченої суми 3360грн. за весь час прострочення у розмірі 94629024 грн., також слід зазначити наступне.

Відповідно п.4 ч.5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За загальним правилом, під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із визначених у частині 1 статті 5 КАС України, способи захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. При цьому позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

Аналізуючи частину першу статті 5 КАС України, суд звертає увагу на те, що права, свободи або законні інтереси особи підлягають судовому захисту в адміністративному суді за наявності наступних обов"язкових умов безпосереднього порушення прав, свобод або законних інтересів особи, вчинення такого порушення законодавчо визначеним суб"єктом, а саме суб"єктом владних повноважень, та у разі порушення прав, свобод або законних інтересів особи у спосіб встановлений законодавством, а саме рішенням, дією чи бездіяльністю такого суб"єкта.

За змістом положень ст.ст. 244-245 КАС України для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії суду необхідно встановити, яку протиправну бездіяльність допущено відповідачем чи які конкретно протиправні дії було вчинено відповідачем. Тобто, під час звернення до суду позивачем необхідно пред`явити в позові основну позовну вимогу (визнання рішення, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними) та похідну позовну вимогу (зобов`язання скасування рішення, утриматися від вчинення певних дій чи вчинити певні дії).

Отже, якщо позивачем пред`явлено адміністративний позов, він має містити ознаки публічно-правового спору та позовна заява має містити вимоги, що відповідають ч.1 ст.5 КАС України.

Разом з тим, позовні вимоги, викладені у прохальній частині не відповідають ч.1 ст.5 КАС України, оскільки заявляючи вимоги про стягнення з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення три проценти річних від простроченої суми 3360 грн. за весь час прострочення у розмірі 94629024 грн., позивач не зазначає внаслідок яких протиправних дій, бездіяльності.

Крім того, Положеннями пунктів 4,5 частини 5 статті 160 КАС України закріплено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п.4 Постанову Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Проте, всупереч наведеному, позивачем не наведено обґрунтований розрахунок суми, вказаної у прохальній частині, моральної шкоди стосовно кожного з відповідачів окремо.

Під обґрунтованим розрахунком суми, що стягується, слід розуміти визначення грошового еквіваленту факту заподіяння моральної шкоди залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т.д.) і з урахуванням інших обставин.

Аналогічна право позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04.01.2019 у справі № 9901/1/19.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при поданні позову до суду позивачем не дотримано вимог ст.ст. 160-161 КАС України.

Крім того, за змістом приписів ч. 2, 5 ст. 94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 94 КАС України).

Всупереч наведеним вимогам, позивачем копії документів засвідчені 12.05.2022, тоді як позов подано 10.10.2023.

Згідно ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення з позовом та доказів поважності причин такого пропуску, позовної заяви, з врахуванням вказаних в ухвалі недоліків та копій відповідно до кількості учасників справи; належним чином засвідчених копій доказів у відповідності до кількості учасників справи, обґрунтований розрахунок суми, вказаної у прохальній частині, моральної шкоди стосовно кожного з відповідачів окремо.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Капинос