Справа № 520/16821/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у закритті провадження в адміністративній справі

18 жовтня 2023 року Справа № 520/16821/23

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові заяву представника відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" до Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (вул. Жовтнева, б. 19-А, с. Миролюбівка, Лозівський район, Харківська область, 64644) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Михайла Грушевського, буд. 7, м. Лозова, Харківська область, 64602), в якому просить суд:

- прийняти позов до свого провадження та винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу старшого державного виконавця Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гапона Євгенія Вікторовича винесену у виконавчому провадженні №67869904 від 01.06.2023 року, якою накладено штраф на Державне підприємство Дослідне господарство "Комсомолець" інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн.00 коп.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі наказу Господарського суду Харківської області від 11.03.2016 року №922/1890/14 старшим державним виконавцем Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гапоном Євгенієм Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67869904 від 13.12.2021 року про зобов`язання Державного підприємства «Дослідне господарство «Комсомолець» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дизельне пальне, яке відповідає державним стандартам в кількості 9924 літрів.

Листом від 24.12.2021 року вих. №260 позивач повідомив відповідача про те, що не в змозі виконати рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/1890/14 по виконавчому провадженню №67869904 через поважні об`єктивні причини, а саме через неточність резолютивної частини даного рішення, яке унеможливлює його виконання. Зважаючи на що, з урахуванням наявності поважних причин невиконання рішення суду Позивач просив не застосовувати штрафні санкції, а також просив звернутися до господарського суду за роз`ясненням рішення суду.

Листом від 17.01.2022 №2661/21.12-88/6 відповідач заявив, що звертався до господарського суду із клопотанням про роз`яснення судового рішення в іншому виконавчому провадженні №53066395 і що судом залишено заяву Відповідача без розгляду, звертатися за роз`ясненням рішення суду в межах поточного виконавчого провадження №67869904 зважив недоцільним.

Листом від 03.02.2022 вих. №21 позивач повторно роз`яснив, що виконавчий документ та рішення суду не містять чіткого і однозначного визначення виду товару, який в межах виконавчого провадження необхідно передати Стягувачу, а тому виконати рішення суду належним чином без роз`яснення судом рішення неможливо.

Відповідач надіслав позивачу вимогу виконавця від 24.02.2023 №10604/26.12-31/6 щодо надання інформації стосовно виконання рішення суду.

Листом від 06.03.2023 вих. №91 позивач повторно роз`яснив, що виконавчий документ та рішення суду не містять чіткого і однозначного визначення виду товару, який в межах виконавчого провадження необхідно передати Стягувачу, а тому виконати рішення суду належним чином без роз`яснення судом рішення неможливо.

Листом із штрихкодовим ідентифікатором 047 Відповідач надіслав 15.06.2023, а Позивач отримав 21.06.2023 року постанову про накладення штрафу від 24.03.2023 року у виконавчому провадженні №67869904, штраф в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Штраф накладений відповідачем постановою від 24.03.2023 наразі оскаржений в судовому порядку.

Також тим же листом із штрихкодовим ідентифікатором 047 21.06.2023 Позивачем отримано від Відповідача постанову про накладення штрафу датовану 01.06.2023 ВП №67869904. Постановою накладено на Позивача штраф в розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду.

Позивач вважає таку постанову необґрунтованою та протиправною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, а відповідно такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник відповідача, у встановлений судом строк, правом надав відзив на позовну заяву у якому міститься клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування поданої заяви представником відповідача зазначено, що Державним підприємством "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України» порушено порядок та підсудність щодо оскарження постанови старшого державного виконавця Гапон Є.В. про накладення штрафу у виконавчому провадженні №67869904 від 01.06.2023 за невиконання рішення Господарського суду Харківської області від 23.02.2016 у справі №922/1890/14 та вказує, що заявлена позовна вимога повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку що у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також вжиття заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції. При цьому суд повинен перевірити належність справи до відповідної юрисдикції.

Закріплений у статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України) принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07. 2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у ст.6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria)). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п. 4 ч.1ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення, віднесених до компетенції відповідного суду.

За правилом, встановленим ч.1ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В розумінні п.1 та п.2 ч.1ст. 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є оскарження позивачем постанови про накладення штрафу старшого державного виконавця Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гапона Євгенія Вікторовича винесену у виконавчому провадженні №67869904 від 01.06.2023 року, якою накладено штраф на Державне підприємство Дослідне господарство "Комсомолець" інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. за невиконання рішення суду на підставі наказу Господарського суду Харківської області від 11.03.2016 року №922/1890/14.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначеност.287 КАС України.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За нормами статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.09. 2018 (справа №821/872/17), від 17.10.2018 (справа №826/5195/17), від 14.11.2018(справа №820/4243/17), від 19.02.2020 (справа №580/3262/19), а відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 06.06.2018 (справа №921/16/14-г/15, пров. №12-93гс18; справа №127/9870/16-ц, пров. № 14-166цс18), від 28.11.2018 (№2-01575/11, пров. №14-425цс18) неодноразово робила висновок щодо віднесення спорів з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу до юрисдикції адміністративних судів та їх розгляд за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, доводи відповідача про те, що критерієм визначення юрисдикції суду щодо вирішення спірних правовідносин є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ є помилковими та не ґрунтуються на вимогах закону.

Аналізуючи наведені правові норми та характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства Харківським окружним адміністративним судом, тому у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 238, 248, ч. 3 ст. 243 , ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" до Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 18 жовтня 2023 року

Суддя Бадюков Ю.В.