Справа № 165/1334/23
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1334/23
Провадження № 2-а/156/9/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді- Бахаєва І.М.,

за участю секретаря - Кирилюк Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката - Гринишина П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції 2 батальону 1 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Копичака Олега Степановича, Управління патрульної поліції у Львівський області Департаменту патрульної поліції , про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ,

В С Т А Н О В И В :

22.05.2023 року на адресу суду надійшла адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , яка звернулась до суду з позовом до старшого лейтенанта поліції 2 батальону 1 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Копичака Олега Степановича, Управління патрульної поліції у Львівський області Департаменту патрульної поліції , про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що, що постановою поліцейського Копичака О.С. від 16.04.2023 відносно неї було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн.. При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, зазначив, що 16.04.2023 року о 12 год. 21 хв. ОСОБА_2 на 151 км автошляху сполученням Тернопіль - Львів Рава Руська (М09) в н.п. Сопошин водій керував транспортним засобом Chevrolet Aveo SF48Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год., при цьому порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год., що суперечить вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Натомість ОСОБА_1 зазначає, що жодним чином не порушувала Правил дорожнього руху. Позивач упевнений в таких своїх діях, але заперечення ОСОБА_1 не були взяті до уваги працівником поліції при вирішенні питання щодо адміністративної відповідальності позивача. На думку позивача, в даному випадку відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, тому дії працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є неправомірними. Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову працівника поліції від 16.04.2023 року в справі про адміністративне правопорушення.

27.06.2023 року ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області в справі було відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі ч. 5 ст. 262 КАС України судом ухвалено рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач не повідомляв про врегулювання публічно-правового спору між ним та посадовою особою територіального органу Національної поліції у позасудовий спосіб.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гринишин П.С. наполягав на задоволенні позовних вимог та надав суду заяву про подальше слухання справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, від нього не надходили заяви про відкладення слухання справи та слухання справи за йолго відсутності.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Чабан Я.С. надала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому проти задоволення позову заперечувала, вказала, що оспорювана постанова винесена з дотриманням закону, а позивач дійсно перевищив встановлене обмеження швидкості руху, що також підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, та просила проводити судові засідання без її участі.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки з наступних підстав.

ОСОБА_1 , є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Право власності на автомобіль марки Chevrolet Aveo SF48Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване на ім`я ОСОБА_1 ..

Як вбачається із копії документа, наданого ОСОБА_1 до суду, постановою поліцейського Копичака О.С. від 16.04.2023 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, відносно неї було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн.. При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, зазначив у постанові, що 16.04.2023 року о 12 год. 21 хв. ОСОБА_2 на 151 км автошляху сполученням Тернопіль - Львів Рава Руська (М09) в н.п. Сопошин керувала транспортним засобом Chevrolet Aveo SF48Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась зі швидкістю 75 км/год., при цьому порушила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год., що суперечить вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 (справа № 1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.

За правилами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП.

Норми ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - у виді накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із п.12.4 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно із ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція) передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Отже, у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, уповноваженою службовою особою органу Національної поліції складається саме постанова. Таким чином, співробітником патрульної поліції правомірно не було складено протокол про адміністративне правопорушення та складена постанова на місці скоєння правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна певна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Абзацом 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи, зокрема, з відеозапису, доданого представником органу Національної поліції до відзиву, вбачається, що автомобіль Chevrolet Aveo SF48Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 75 км/год., що на 20 км/год. більше допустимої швидкості на вказаному відрізку автодороги.

З приводу посилання позивача на те, що оскаржувана постанова винесена з істотним порушенням її прав, суд дійшов наступних висновків.

Як зазначалося вище, інспектор діяв згідно з п. 4 Інструкції та мав право винести постанову на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис вручено її копію.

Стосовно правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд зазначає про таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год..

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Судом встановлено, що прилад TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Крім того, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26537, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 17.11.2022 р. та чинного до 17.11.2023 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000652 є придатним до застосування.

Посилання ОСОБА_1 в позовній заяві та її представника в судовому засіданні, на те, що результати вимірювання приладом TruCam LTI 20/20 швидкості є неналежний доказ, суд розцінює як певну спробу уникнути від адміністративної відповідальності. При цьому, висловлюючи жодним чином не обґрунтований сумнів у наданому відповідачем доказі, позивач не заявляє до суду клопотання про здійснення експертного дослідження вказаного відеозапису чи самого приладу TruCam LTI 20/20.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Працівником поліції беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, зібрані працівником поліції докази її вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені. Працівник поліції упевнився у винуватості водія поза будь-яким розумним сумнівом.

Посилання позивача на те, що відповідач порушив вимоги КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом події від 16.04.2023 року та наданими доказами.

Щодо позиції позивача ОСОБА_1 , викладеної в позовній заяві та представника позивача в судовому засіданні про те, що відповідач не роз`яснив позивачу її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та позиції представника відповідача, щодо роз`яснення таких прав в постанові поліцейського, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 , є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.

В матреіалах справи міститься постанова про накладення адміністартивного стягнення в справі про адміністартивне правопорушення у сфері забеспечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6842402 від 16.04.2023 року, в якій зафксовано роз`янення прав ОСОБА_2 , передбачених ст. 268, 289 КУпАП, що підтверджується підписом останньої.

Отже, суд не приймає доводи позивача та її представника щодо нероз`яснення їй прав на юридичну допомогу.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне залишити без задоволення позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 132 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат.

З урахуванням відмови в задоволені позовних вимог позивача, судові витрати віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, ст. 268, 280, 283 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції 2 батальону 1 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Копичака Олега Степановича, Управління патрульної поліції у Львівський області Департаменту патрульної поліції , про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Судові витрати в адміністаривній справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення такого рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - І.М.Бахаєв