Справа № 461/7415/23
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/7415/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом

позивач - ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

представник позивача - адвокат Франків Андріяна Володимирівна

(79018, м. Львів, вул. Городоцька, 167/166; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

до

відповідач - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури

Львівської міської ради

(79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -

інспектор з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради

Ніколайчук Григорій Олександрович

(79008, м. Львів, пл. Ринок, 1)

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Франків Андріяна Володимирівна, звернулась до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення Серії РАП № від 02.05.2023 року до повідомлення серії ЛВ № 00353801 від 02.04.2023 року, винесену за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно позивача.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23.08.2023 року ОСОБА_1 було отримано лист від приватного виконавця округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича у якому знаходились супровідний лист від 14.08.2023 №105891 та постанову про відкриття виконавчого провадження № 72531965 від 14.08.2023, якою з позивача стягується 1360 грн. на підставі складеної на останню Управлінням безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради постанови РАП № від 02.05.2023. Про існування такої постанови позивачці не було відомо до дня отримання відповідного листа від приватного виконавця. Ознайомившись зі змістом даної постанови, позивач стверджує, що така підлягає скасуванню, оскільки жодних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП немає. Окрім того, оскаржувана постанова не містить точної адреси місця вчинення адміністративного правопорушення, а зазначення місцевості м. Львів, перехрестя вул. Пекарська - вул.Туган-Барановського, за твердженням позивача, не є достатнім. Також, ОСОБА_1 стверджує, що не отримувала вищезгадану постанову жодним можливим способом поштового зв`язку, а співробітники Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради не розмістили на лобовому склі транспортного засобу жодних документів, які б свідчили про вчинення правопорушення, чим порушили вимоги статті 279-1 КУпАП.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2023 року позивачу поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами встановленими статтею 286 КАС України.

25.09.2023 від Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради надійшов відзив на адміністративний позову якому останній просить відмовити у його задоволенні. Відповідач, в особі уповноваженого представника, вважає заявлені вимоги безпідставними, а зміст позовної заяви у даній справі таким, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки у матеріалах фотофіксації підтверджується здійснення зупинки транспортного засобу позивачем в недозволеному місці - на перехресті, що суттєво перешкоджає дорожньому руху шляхом звуження проїзної частини дороги, а відтак зменшення її пропускної здатності, створення умов для примусової зміни смуги руху водіями інших транспортних засобів. Зокрема вказує на те, що із фото додатку 1, транспортний засіб VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_2 , зафіксовано в межах Т-подібного перехрестя вул. Пекарська-вул. Туган-Барановського. Фотофіксація здійснена із прив`язкою до місця перетинання доріг, які утворюють перехрестя. Точно вказані назви вулиць, які утворюють таке перехрестя, а у верхньому лівому куті фотографій додатку 1 вказано географічні координати місця вчинення правопорушення, як це передбачено приміткою до ст.14-2 КУпАП. Також, відповідач вказує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення РАП № від 02.05.2023 до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00353801 від 02.04.2023 була надіслана позивачу за адресою, за якою зареєстрований транспортний засіб VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_2 , що наведена у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, а саме: м. Львів, вул. Личаківська,11/1, що підтверджується фотокопією конверта. Однак, такий конверт з рекомендованим повідомленням №709 був повернутий до Департаменту 22.06.2023 з позначкою про невручення. Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Позивач та її уповноважений представник у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно відзиву просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - інспектор з паркування Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ніколайчук Григорій Олександрович у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.ч. 1, 3, 5 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Отже, підстав для залишення позовної заяви без розгляду або обставин, які перешкоджають розгляду справи, внаслідок неявки позивача чи його представника, а також упоноваженого представника відповідача не встановлено.

Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що сторони не з`явилися у судове засідання, обізнані про наявність даного адміністративного позову в провадженні суду, а також повідомлявся про місце, час, дату розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутності.

Також, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст. 229 КАС України).

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Суд, оцінивши доводи сторін, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Предметом оскарження у даній справі є постанова по справі про адміністративне правопорушення серії РАП № від 02.05.2023 до повідомлення серії ЛВ № 00353801 від 02.05.2023. Здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність фактичним обставинам.

Частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови серії РАП № від 02.04.2023 до повідомлення серії ЛВ №00353801 від 02.04.2023, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 гривень.

Встановлено, що 02.04.2023 року, о 14 годині 53 хвилин, водієм транспортного засобу WOLKSWAGEN CC д.н.з. НОМЕР_2 , здійснено зупинку на перехресті за адресою м. Львів, вул. Пекарська - вул. Туган-Барановського, чим порушено вимоги підпункту «ґ» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною третьою статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, на наведені правовідносини поширюються положення ч.4 ст. 258 КУпАП, тобто випадки коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у відповідача відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Суб`єктом правопорушення у цій статті, в разі вчинення передбачених частинами першою-третьою цієї статті правопорушень, зокрема у виді порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису) (примітка до ст. 122 КУпАП).

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова складена щодо відповідальної особи, а підстав для звільнення від адміністративної відповідальності за ст.279-3 КУпАП матеріали справи не містять.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Разом з цим, як вбачається з даних фотофіксації, долученої до матеріалів справи відповідачем, транспортний засіб WOLKSWAGEN CC. д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу, припаркований на перехресті вул. Пекарська-вул. Туган-Барановського, тобто з порушенням п.п. «ґ» п.15.9 ПДР України.

Суд звертає увагу на те, що оскільки матеріалами справи доведено, що автомобіль було виявлено безпосередньо у межах перехрестя, то встановлення знаходження автомобіля ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини (п.15.9 ґ), у даному випадку не є необхідним та не спростовує факту порушення.

При цьому, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24.06.1988 р. № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

В ході розгляду справи встановлено, що адміністративне стягнення накладено правомочним органом; у діях позивача наявні ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності на момент винесення постанови не сплив; висновки органу (посадової особи), який виніс постанову є вірними.

Варто також відзначити, що зазначення у постанові перехрестя вул. Пекарська - вул.Туган-Барановського, за переконанням суду є належним відображенням місця вчинення правопорушення. У свою чергу, позивач не наводить у своїй заяві доводів про те, що саме, на її думку, слід вважати «точною адресою місця, де нібито вчинено правопорушення». Зокрема, позивач не вказує чому наведене у постанові місце вчинення правопорушення не відповідає таким критеріям (наприклад може розумітися чи тлумачитися по різному).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.ст. 73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановлено законом. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами: доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення законодавства у сфері паркування міста Львова є складовою частиною виконання посадовою особою управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради своїх обов`язків, передбачених відповідним Положенням. Інспектором дотримано вимоги ч. 4 ст. 283 КУпАП та розміщено зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайті, в мережі Інтернет, за посиланням: http://inspector.lviv.ua. Постанова по справі про адміністративне правопорушення містить відомості про порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також відомості про адресу веб-сайту у мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, усі ці відомості вказані на зворотній стороні оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка міститься в матеріалах судової справи.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені безпосередньо докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами. Відтак суд вважає, що при ухваленні оскаржуваної позивачем постанови про притягнення її до відповідальності факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення був доведений поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами.

Ухвалюючи рішення у справі, суд також враховує наступне.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед в активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

За змістом статті 210 КАС України, до процесуальних обов`язків адміністративного суду віднесено з`ясування обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, і дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У такий спосіб проявляється інформування учасників адміністративного процесу щодо порядку реалізації судового розгляду та змісту адміністративної справи. Ознайомлення зі змістом джерел доказів (засобів доказування) дає змогу належно встановити обставини адміністративної справи. Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов`язок встановлення фактичних обставин у конкретній справі законодавцем покладається саме на адміністративний суд, який насамперед має з`ясувати предмет спору та відповідно визначити обставини, які необхідно встановити для правильного його вирішення.

Оцінюючи доводи позивача та відповідача, дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, суд у даній справі враховує позиції Європейського суду з прав людини неодноразово висловленої у відповідних рішеннях про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Франків Андріяна Володимирівна до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - інспектор з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ніколайчук Григорій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанову інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ніколайчук Григорій Олександрович серії РАП № від 02.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

представник позивача - адвокат Франків Андріяна Володимирівна

(79018, м. Львів, вул. Городоцька, 167/166; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

відповідач - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури

Львівської міської ради

(79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -

інспектор з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради

Ніколайчук Григорій Олександрович

(79008, м. Львів, пл. Ринок, 1)

Повний текст судового рішення складений 17.10.2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький