Справа № 460/24590/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2023 року м. Рівне №460/24590/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача 1: представник Тимощук О.О.,

відповідача 2: представник Брильовська О.Р.,

третьої особи на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЛьвівської міської ради, Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області
про зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_2 , позивач) до Львівської міської ради (далі також - відповідач 1) та Львівської обласної державної адміністрації (далі також - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області (далі також - третя особа), в якому позивач просив:

-зобов`язати Львівську міську раду виділити ОСОБА_1 та членам його сім`ї: двi однокімнатні квартири, одну двокімнатну квартиру, та одну трикімнатну квартири на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян які постраждали від чорнобильської катастрофи"; зобов`язати Львівську обласну держадмiнiстрацію оплатити кошти в сумі 4 021 748,50 грн. на закупівлю житла ОСОБА_1 та членам його сім`ї.

Мотивуючи вимоги позову ОСОБА_1 зазначав, що всупереч наявності судового рішення у справі №2а-5416/09/1770, яке набрало законної сили, він та члени його сім`ї не забезпечені житлом відповідно до вимог ст.32 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Повідомляв, що на засіданні комісії з питань купівлі житла ОСОБА_1 та членам його сім`ї 09.12.2021 було розглянуто вказане питання та запропоновано придбати чотири квартири. Оскільки кошти для забезпечення житлом в сумі 4021748,50 грн. знаходяться на рахунку Львівської обласної державної адміністрації, то позивач вважав позовні вимоги обґрунтованими та просив їх задовольнити повністю.

Загальне позовне провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 15.08.2022.

Ухвалою суду від 14.09.2022 клопотання представника відповідача - Львівської обласної державної адміністрації, про залучення до участі у справі третьої особи задоволено.

Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

20.10.2022 від третьої особи надійшли письмові пояснення, у яких орган казначейства повідомляв, що Львівська обласна державна адміністрація є бюджетною установою, яка перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні третьої особи. Зауважував, що на рахунку Львівської обласної адміністрації наявні кошти в сумі 4021748,50 грн., однак до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області адміністрацією не подавалась для взяття на облік затверджена довідка про зміни до кошторису за власними надходженнями та документи щодо реєстрації бюджетних асигнувань, бюджетних фінансових зобов`язань на придбання житла для ОСОБА_3 та, відповідно, платіжне доручення. Відтак, правові підстави для здійснення перерахування коштів з рахунку на придбання житла ОСОБА_3 відсутні.

Ухвалою суду від 14.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Крім того, в ході судового розгляду провадження у справі зупинялося ухвалою суду від 27.12.2022 та було поновлене ухвалою суду від 09.05.2023.

Відзивів у ході судового розгляду відповідачами подано не було.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні, призначеному на 05.10.2023, позивач позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши про неможливість закупівлі запитуваної позивачем кількості квартир на виділену державою суму коштів.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні не заперечувала проти перерахування коштів, які знаходяться на рахунку облдержадміністрації, для закупівлі підібраних відповідачем 1 для позивача квартир.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 05.10.2023, не прибув. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. У відповідності до вимог ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справ за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а також особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.03.2021 та не є спірним у справі.

23.07.2009 ОСОБА_1 звернувся в Рівненський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Львівській області про визнання неправомірною відмови у виділенні коштів, необхідних для придбання житла з підстав, передбачених вимогами ст.ст. 4, 32 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують особливого догляду", та зобов`язання виділити кошти, необхідні для придбання житла (адміністративна справа №2а-5416/09/1770).

Ухвалами Рівненського окружного адміністративного суду від 03.03.2010 та 16.06.2010 до участі у справі в якості відповідачів були залучені Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та Львівська обласна державна адміністрація.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив суд зобов`язати відповідачів виділити йому кошти, необхідні для придбання житла в м.Львові з врахуванням зміни складу його сім`ї та скерування його житлової справи в Львівську міську раду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 позов задоволено частково: визнано бездіяльність Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи щодо не виділення коштів на забезпечення житлом ОСОБА_1 протиправною; зобов`язано Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перерахувати цільовим призначенням кошти у відповідності до Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на забезпечення житлом ОСОБА_1 . В решті позовних вимог - відмовлено.

В ході судового розгляду вказаної адміністративної справи встановлені наступні обставини, які в силу ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

Відповідно до направлення Виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів №109 від 08.02.1990 позивач та члени його сім`ї - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в зв`язку з радіоактивним забрудненням м. Сарни Рівненської області (їх попереднє місце проживання) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, були направлені для працевлаштування та забезпечення житлом до Львівської області. Дане наплавлення направлене до Львівського облвиконкому.

Згідно з Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської Ради народних депутатів Львівської області № 330 від 24.08.1990 позивача разом із членами його сім`ї було зараховано на квартирний облік в загальну чергу під №736 та в позачергову чергу під №58.

Довідкою Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Львівській області за № 16-11275 від 13.10.2008 повідомлено позивача, що він у загальному обласному реєстрі черговиків (постраждалі 1 та 2 категорій, переселені), враховуючи їх кількість та час перебування на житловій черзі, знаходиться під №7 від 24.08.1990, а на обліку громадян, переселених із забрудненої території він знаходиться першим відповідно до часу зарахування на чергу. Крім того, Головним управлінням Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Львівській області додатково повідомлено позивача про те, що на час видачі довідки відсутня інформація про обсяг коштів для придбання житла громадянам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС за 2008 рік.

На виконання зазначеної постанови 22.08.2011 виданий виконавчий лист.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.06.2012 замінено у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 22.08.2011 у справі №2а-5416/09/1770 боржника - Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи його правонаступником - Міністерством надзвичайних ситуацій України, а ухвалою від 21.05.2014 - його правонаступником Міністерством соціальної політики України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 змінено спосіб виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 шляхом стягнення з Міністерства соціальної політики України цільовим призначенням коштів в сумі 4021748,50 грн. без ПДВ у відповідності до порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для придбання житла ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 змінено спосіб виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770, з урахуванням ухвали Рівненського окружного адміністра-тивного суду від 14.12.2016, шляхом стягнення з Міністерства соціальної політики України на рахунок Львівської обласної державної адміністрації цільовим призначенням коштів в сумі 4021748,50 грн. (без ПДВ) відповідно до Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2008 №230, для придбання житла сім`ї ОСОБА_1 в м.Львові.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 про зміну способу виконання судового рішення у справі № 2а-5416/09/1770 залишено без змін.

Ухвалою від 04.01.2021 відмовлено в задоволенні заяви Львівської обласної державної адміністрації про роз`яснення судового рішення - ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2020.

Ухвалою суду від 05.03.2021 відмовлено Львівській обласній державній адміністрації у задоволені заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документу №2а-5416/09/1770, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 22.08.2011 з урахуванням змін, що внесені ухвалою суду від 03.08.2020, в частині: "на рахунок Львівської обласної державної адміністрації цільовим призначенням кошти в сумі 4021748 грн. відповідно до Порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2008 №230, для придбання житла сім`ї ОСОБА_1 в м. Львові".

Ухвалою суду від 24.03.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770. Зобов`язано Міністерство соціальної політики України та Львівську обласну державну адміністрацію подати протягом одного місяця з дати набрання законної сили ухвали суду про встановлення судового контролю звіт про виконання судового рішення, а саме постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 з урахуванням ухвал про зміну способу виконання від 14.12.2016 та від 03.08.2020. Запропоновано ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві в такий же строк повідомити суд про стан виконання вищеназваними суб`єктами відповідного судового рішення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 ухвалу суду першої інстанції від 05.03.2021 про відмову Львівській обласній державній адміністрації у задоволені заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документу у справі №2а-5416/09/1770 залишено без змін.

Також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 ухвалу суду першої інстанції від 24.03.2021 про встановлення судового контролю за виконанням постанови від 25.03.2011 у справі №2а-5416/09/1770 залишено без змін.

Ухвалою суду від 16.07.2021 прийнято звіти Міністерства соціальної політики України та Львівської обласної державної адміністрації про виконання рішення суду в адміністративній справі №2а-5416/09/1770 як такі, що підтверджують виконання рішення суду.

19.07.2021 до суду знову надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі №2а-5416/09/1770.

Ухвалою суду від 21.07.2022 вказану заяву залишено без задоволення.

20.05.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом зобов`язання органів Казначейства списати в безспірному порядку з рахунку Львівської обласної державної адміністрації кошти в сумі 4021748,50 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01.06.2022 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №2а-5416/09/1770.

17.06.2022 до суду знову надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі №2а-5416/09/1770.

Ухвалою суду від 21.06.2022 заяву ОСОБА_1 від 09.06.2022 (дата реєстрації 17.06.2022) про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі №2а-5416/09/1770 залишено без задоволення.

Також судом встановлено, що розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації "Про створення комісії з питань купівлі житла громадянину ОСОБА_1 " від 24.11.2021 №1179/0/5-21, з метою ефективного використання коштів, що надійшли на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі у справі №2а-5416/09/1770 (з урахуванням зміни сторони та способу виконання) на відповідний рахунок обласної державної адміністрації, як розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня, зобов`язано створити комісію з питань купівлі житла громадянину ОСОБА_1 та членам його сім`ї та затвердити її склад згідно з додатком.

09.12.2021 відбулося засідання комісії з питань купівлі житла громадянину ОСОБА_1 та його сім`ї.

Згідно з Протоколом засідання комісії з питань купівлі житла громадянину ОСОБА_1 та його сім`ї від 09.12.2021 №1 на момент проведення оцінки вартості житла у 2016 році, а саме: звернення до суду про зміну способу виконання, сім`я ОСОБА_1 складалась з 9 чоловік (склад сім`ї визначено відповідно до направлення від 02.12.2020 №5151):

ОСОБА_1 , 1961 р.н. - заявник (особа з інвалідністю);

ОСОБА_6 , 1961 р.н. - дружина;

ОСОБА_7 , 1984 р.н. - син дружини (особа з інвалідністю);

ОСОБА_8 , 1992 р.н. - син дружини;

ОСОБА_9 , 1996 р.н. - невістка дружини;

ОСОБА_10 , 1986 р.н. - син дружини;

ОСОБА_11 , 1983 р.н. - невістка дружини;

ОСОБА_12 , 2008 р.н. - онук дружини;

ОСОБА_13 , 2012 р.н. - онук дружини.

Вказано, що для забезпечення сім`ї ОСОБА_1 житлом необхідно закупити чотири квартири, зокрема:

1) для ОСОБА_1 та ОСОБА_6 - двокімнатну;

2) для ОСОБА_7 - однокімнатну;

3) для ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - однокімнатну;

4) для ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 - трикімнатну.

Комісією вирішено ознайомити ОСОБА_1 з витягом з цього протоколу та запропонувати надати свої пропозиції з приводу житла, яке, на його думку, буде комфортним для проживання його сім`ї, а також уточнити інформацію щодо складу сім`ї та наявності у складі сім`ї осіб з інвалідності до наступного засідання комісії.

На виконання протокольного рішення комісії від 09.12.2021 №1, ОСОБА_1 направлено листи від 31.12.2021 №ЗВГ-ВИХ-2751/0/21, від 28.01.2022 №ЗВГ-ВИХ_114/0/22 про надання інформації та копій документів.

В подальшому, між позивачем, відповідачами і третьою особою здійснювалося неодноразове листування з приводу порушеного питання.

Як встановлено судом, кошти у сумі 4021748,50 грн. надійшли на рахунок Львівської обласної державної адміністрації, проте, фактично жилі приміщення ОСОБА_1 та членами його сім`ї виділені не були.

При цьому, в ході судового розгляду відповідачами жодним чином не заперечено обов`язок забезпечити позивача та членів його сім`ї відповідними жилими приміщеннями.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст.4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі також - Закон №796-XII) підставами для відселення громадян з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, є положення Концепції проживання населення на територіях України з підвищеними рівнями радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Етапи відселення визначаються Концепцією. Населення, яке проживає у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, підлягає обов`язковому відселенню. Громадянам, які прийняли рішення про виїзд із зони гарантованого добровільного відселення, створюються умови для відселення. Право на самостійне переселення (до створення умов для відселення) мають громадяни, які проживають у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, а також сім`ї, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у складі яких є вагітні жінки або діти до 18 років, за умови, що вони за медичними показниками, які визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, проживати в цій зоні не можуть, або у разі перевищення індивідуальної ефективної еквівалентної дози опромінення людини понад 70 мЗв (7 бер) за життя. Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

Згідно з п.10 ч.1 ст.20 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Стаття 32 Закону №796-XII визначає порядок забезпечення громадян, які евакуйовані, відселені (відселяються) або самостійно переселилися (переселяються), жилими приміщеннями.

Так, згідно з положеннями вказаної статті громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність.

Громадяни, які самостійно переселяються або переселилися відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, за новим місцем проживання включаються підприємствами, установами та організаціями, де вони працевлаштовані, або місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла без подання документів про здачу приміщення, яке вони займали. При цьому громадяни, які є особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, користуються пільгою, передбаченою пунктом 10 статті 20 цього Закону, незалежно від реєстрації місця проживання.

Громадяни, які з різних причин не можуть працевлаштуватися та поселитися за обраним місцем проживання, зараховуються до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла при районних державних адміністраціях, виконавчих органах сільських, селищних, міських рад на підставі направлення, виданого у встановленому порядку.

Особи, які після відселення або самостійного переселення повернулися на території радіоактивного забруднення, права на повторне одержання направлення не мають.

Проживання без реєстрації місця проживання та неможливість працевлаштування зазначених у цій статті громадян не можуть бути підставою для відмови у взятті на квартирний облік і наданні житла в будь-якому населеному пункті України.

Органи місцевого самоврядування щорічно виділяють для забезпечення жилою площею вказаних громадян 15 процентів всього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями), для чого Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям, на території яких самостійно переселяються громадяни з території радіоактивного забруднення, цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що самостійно переселилися.

Для забезпечення житлом сімей, які відселяються або самостійно переселяються відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи та організації, а також самі громадяни можуть купувати в будь-якому населеному пункті України (крім м. Києва та курортних місцевостей) за договірними цінами жилі будинки та квартири у громадян, яким вони належать на праві особистої власності, а також будинки і квартири державного і громадського житлового фонду, що не використовуються, - за їх залишковою балансовою вартістю.

Якщо жила площа будинку (квартири), що купується, перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї, вартість зайвої площі і частини надвірних будівель, збудованих не за встановленими проектами, сплачує громадянин.

Громадянам, які збудували чи купили за власні кошти жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями, а також жилі приміщення в будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, відшкодовується їх вартість у розмірах, визначених місцевими радами за обраним місцем проживання.

Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи, організації, колективні сільськогосподарські підприємства і громадяни, а також власники жилих будинків і квартир звільняються від сплати державного мита при укладенні договорів купівлі-продажу будинків і квартир.

Кабінет Міністрів України виділяє Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям, на територію яких самостійно переселяються (переселилися) громадяни відповідно до статті 4 цього Закону, капіталовкладення для придбання житла.

Громадяни мають право на індивідуальне житлове будівництво з позачерговим одержанням земельних ділянок з гарантованим забезпеченням необхідними будівельними матеріалами, укладанням договорів з підрядними організаціями на будівництво будинків садибного типу, а також на позачерговий вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів незалежно від строків проживання і реєстрації місця проживання у даному населеному пункті. При цьому громадянам Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем будівництва житла виділяються кошти з розрахунку 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї.

Розмір і порядок виділення коштів для будівництва житла встановлюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями. Кошти на будівництво житла відраховуються з загальних капіталовкладень, які виділяються Кабінетом Міністрів України для будівництва житла. У цьому разі громадяни втрачають право на забезпечення житлом, передбачене пунктами 1, 2, 3 цієї статті.

За згодою громадян їм можуть передаватись у приватну власність незавершені будівництвом будинки садибного типу для закінчення будівництва за власні кошти. Порядок надання таких будинків визначається Кабінетом Міністрів України. Пільгами, передбаченими цим пунктом, громадяни мають право скористатися один раз.

Громадяни, переселені у тимчасові жилі приміщення, мають право на наступне позачергове за окремим списком забезпечення постійним благоустроєним житлом або на створення умов для будівництва відповідно до пункту 4 цієї статті.

Передбаченими цією статтею пільгами по забезпеченню житлом громадяни мають право скористатися один раз.

Статтею 48 Житлового кодексу України передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

При передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

Громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі (частина друга статті 50).

Згідно з вимогами ст.49 Житлового кодексу України понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може бути збільшено.

Порядок і умови надання додаткової жилої площі та перелік категорій громадян, які мають право на її одержання, встановлюється законодавством України.

Статтею 50 Житлового кодексу України передбачені вимоги, що ставляться до жилих приміщень.

Жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя.

Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім`ї, двома і більше сім`ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 54 цього Кодексу.

Особам похилого віку, а за висновком лікувально-профілактичного закладу також відповідним категоріям осіб з інвалідністю і хворих на їх прохання жилі приміщення надаються на нижніх поверхах або в будинках з ліфтами.

Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1198 (далі - Порядок №1198), визначено механізм з використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку №1198 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є МНС, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня - Рада міністрів Автономної, Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації, головні управління (управління) МНС в Автономній ї Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - розпорядники) відповідно до розподілу, затвердженого МНС.

МНС здійснює розподіл бюджетних коштів між розпорядниками з врахуванням кількості громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які відселяються із зони безумовного (обов`язкового) відселення, потребують поліпшення житлових умов та які самостійно переселяються із зони гарантованого добровільного відселення і зони посиленого радіоекологічного контролю, згідно з даними, поданими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями.

Бюджетні кошти спрямовуються на: придбання житла на первинному ринку у житлових будинках, введених в експлуатацію, та на вторинному ринку, що перебуває у власності фізичних осіб; придбання житла на умовах пайової участі в об`єктах незавершеного житлового будівництва з високим ступенем будівельної готовності (більш як 75 відсотків), введення в експлуатацію яких відповідно до титулів будов (об`єктів) планується у поточному році, за умови, що в квартирах, які придбаваються, будуть виконані внутрішні опоряджувальні роботи; відшкодування витрат громадянам, які переселилися за направленнями облдержадміністрацій з території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, за самостійно придбане (збудоване) ними житло, в тому числі у житлово-будівельних кооперативах; виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми.

Згідно з ст.20 Бюджетного кодексу України у бюджетному процесі програмно-цільовий метод застосовується на рівні державного бюджету та на рівні місцевих бюджетів.

Відповідальний виконавець бюджетних програм визначається головним розпорядником бюджетних коштів за погодженням з Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом). Відповідальним виконавцем бюджетних програм може бути головний розпорядник бюджетних коштів за бюджетними програмами, виконання яких забезпечується його апаратом, та/або розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, який забезпечує виконання бюджетних програм у системі головного розпорядника.

За бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету (в тому числі за бюджетними програмами, вперше визначеними законом про Державний бюджет України) та забезпечують їх затвердження протягом 30 днів з дня набрання чинності законом про Державний бюджет України. За рішенням Кабінету Міністрів України (у формі протокольного рішення) порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з Міністерством фінансів України. Про затвердження таких порядків інформується Комітет Верховної Ради України з питань бюджету.

Якщо реалізація бюджетної програми продовжується у наступних бюджетних періодах, дія порядку використання бюджетних коштів за такою бюджетною програмою (з урахуванням змін до цього порядку, внесених у разі необхідності) продовжується до завершення її реалізації.

Положеннями статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями ст.71 Бюджетного кодексу України визначено, що, зокрема, на будівництво і придбання житла окремим категоріям громадян відповідно до законодавства спрямовуються капітальні видатки бюджету розвитку місцевих бюджетів.

Згідно з п 2.15 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, бюджетні фінансові зобов`язання за загальним фондом, які залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду (бюджетна кредиторська заборгованість) та обліковуються органами Казначейства за бюджетними програмами, за якими відсутні бюджетні асигнування або обсяг бюджетної кредиторської заборгованості перевищує бюджетні асигнування відповідно до встановлених законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) на поточний бюджетний період та/або переданих в установленому порядку бюджетних призначень, відображаються в обліку органами Казначейства у поточному бюджетному періоді після прийняття рішення головним розпорядником бюджетних коштів за погодженням з Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом) щодо визначення бюджетної програми за загальним та/або спеціальним фондами, в межах бюджетних асигнувань якої будуть оплачені бюджетні фінансові зобов`язання, на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов`язань і відповідних підтвердних документів.

Відповідно до п. 36 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470 виконавчі комітети місцевих рад, підприємства, установи, організації щороку визначають кількість новозбудованої і вивільнюваної жилої площі для надання жилих приміщень громадянам поза чергою, першочергово та в порядку загальної черги.

Згідно з ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР повноваження стосовно обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності; сприяння розширенню житлового будівництва, подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, та субсидій для будівництва чи придбання житла; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті належать до власних повноважень виконавчих органів місцевих рад.

Відповідно до ст.64 вказаного Закону видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються відповідними рішеннями про місцевий бюджет; видатки, пов`язані із здійсненням районними, обласними радами заходів щодо забезпечення спільних інтересів територіальних громад, - відповідними рішеннями про районний та обласний бюджети.

Сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Районні, обласні бюджети виконують місцеві державні адміністрації в цілях і обсягах, що затверджуються відповідними радами.

Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування.

Видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється як з державного бюджету так із місцевого та інших джерел, не заборонених законодавством. Розпорядником і одержувачем бюджетних коштів є обласна державна адміністрація, а до повноважень відповідної місцевої ради належать питання розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, а також сприяння громадянам, які мають потребу в житлі, в допомозі забезпечення таким житлом.

Право ОСОБА_1 на безоплатне забезпечення жилими приміщеннями підтверджено в судовому порядку в справі №2а-5416/09/1770.

При цьому, суд наголошує, що таке право у позивача виникло саме з того моменту, коли він став першим на позачергову чергу обліку громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребують покращення житлових умов.

Факт надходження коштів з державного бюджету на закупівлю житла позивачеві відповідно до вимог ст.32 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та наявність вільного житлового фонду у Львівській міській раді не є спірними обставинами у даній справі.

За наявності на рахунку Львівської обласної державної адміністрації необхідних для забезпечення житлом коштів у сумі 4021748,50 грн., такі кошти з незрозумілих причин залишаються невитраченими на закупівлю відповідних жилих приміщень стороні позивача.

Як встановлено судом, з приводу надання житла позивач неодноразово звертався до відповідачів, однак, попри надання останніми листів-відповідей, жодних результатів таким листуванням досягнуто не було.

Всупереч того, що відповідачами вказане право фактично не заперечується, на даний час позивач відповідні жилі приміщення не отримав, а отже має місце протиправна бездіяльність Львівської міської ради щодо незабезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї, в загальній кількості 9 осіб, жилими приміщеннями відповідно до вимог Житлового кодексу України та Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

На переконання суду, належним способом відновлення порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання Львівської міської ради забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї, в загальній кількості 9 осіб, жилими приміщеннями відповідно до вимог Житлового кодексу України та Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язання Львівської обласної держадмiнiстрації перерахувати кошти в сумі 4021748,50 грн. на рахунок Львівської міської ради на закупівлю жилих приміщень ОСОБА_1 та членам його сім`ї в загальній кількості 9 осіб.

Позовна вимога в частині зобов`язання відповідача 1 виділити стороні позивача конкретну кількість квартир не може бути задоволена, оскільки матиме місце втручання в повноваження міської ради.

Таке втручання суперечитиме принципу розподілу влади, який заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень, котрі визначають певний ступінь свободи адміністративних органів приймати рішення самостійно й на власний розсуд.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Крім того, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їхнього часткового задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо незабезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї, в загальній кількості 9 осіб, жилими приміщеннями відповідно до вимог Житлового кодексу України та Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Львівську міську раду забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї, в загальній кількості 9 осіб, жилими приміщеннями відповідно до вимог Житлового кодексу України та Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Львівську обласну держадмiнiстрацію перерахувати кошти в сумі 4021748,50 грн. на рахунок Львівської міської ради на закупівлю жилих приміщень ОСОБА_1 та членам його сім`ї в загальній кількості 9 осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Львівська міська рада (пл. Ринок, 1,м.Львів,79006, ЄДРПОУ/РНОКПП 04055896) Відповідач - Львівська обласна державна адміністрація (вул. Винниченка, 18, м. Львів,79008, ЄДРПОУ/РНОКПП 00022562)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області Адреса: вул.Левицького, 18, м. Львів, 79008, ЄДРПОУ/РНОКПП 38008294.

Повний текст рішення складений 16 жовтня 2023 року

Суддя С.А. Борискін