Справа № 400/12528/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17 жовтня 2023 р. № 400/12528/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши у письмовому проваджені матеріали заяви про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Заводського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, вул. Пушкінська, 69А, м. Миколаїв, 54020,

про:заява про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Заводського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про:

визнання протиправним рішення Заводського районного територіального центру комплектування та СП м. Миколаєва щодо мобілізації позивача;

зобов`язання Заводського районного територіального центру комплектування надати позивачу відстрочку від мобілізації.

Позовні вимоги аргументовано тим, що позивач доглядає за ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому він має право на відстрочку від призову на військову службу за сімейними обставинами. Однак, всупереч вказаному Заводський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки протиправно прийняв рішення про мобілізацію позивача.

16 жовтня 2023 року представниця позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачеві вчиняти дії направлені на мобілізацію ОСОБА_1 до моменту винесення рішення у справі щодо зобов`язання надання відстрочки від мобілізації.

Заявниця обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що на стадії судового розгляду позивача буде мобілізовано та направлено до учбового центу або військової частини, і це призведе до залишення ОСОБА_2 без належного догляду.

Розглядаючи матеріали заяви про забезпечення позову суд бере до уваги наступне.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною другою статті 154 КАС України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Таким чином, зазначеними нормами визначено загальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову, а саме: без повідомлення учасників справи, тобто у письмовому провадженні. Лише у випадку необхідності подання пояснень або додаткових доказів суд на власний розсуд може призначити розгляд заяви про забезпечення адміністративного позову у судовому засіданні.

Перевіривши обґрунтованість мотивів заяви про забезпечення адміністративного позову, доказів, поданих із заявою, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову у письмовому провадженні.

При цьому, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частина перша статті 151 КАС України визначає, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносини з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 14 «Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ» підкреслено, що забезпеченню адміністративний позов підлягає лише за умови, якщо захист прав та інтересів осіб буде ускладнено або унеможливлено до прийняття рішення по суті позовних вимог.

Така позиція цілком кореспондується з правовою позицією, викладеною в абзаці 5 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 № 4-рп/2011, відповідно до якої «з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову».

Проаналізувавши мотиви, якими позивач обґрунтовує подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення з таких підстав.

Предметом спору (тобто матеріально-правовим об`єктом, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем (пункт 5.16 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18) у цій справі є дії відповідача щодо призову позивача на військову службу під час проведення мобілізації, а підставою догляд позивачем за особою з інвалідністю ІІ групи.

У період розгляду цієї справи відповідач матиме право на призов позивача на військову службу.

Водночас у разі призову позивача на військову службу та підтвердження в судовому засіданні обставини, що він дійсно є єдиною особою, яка доглядає за особою з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , то вказане може призвести до наступних наслідків:

особа з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 залишиться без належного догляду;

держава понесе фінансові витрати на грошове, речове та інші види забезпечення позивача, який підлягатиме звільненню з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 1 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Натомість у випадку відмови в задоволенні позову відповідач матиме право на призов позивача у порядку, встановленому законодавством.

Відтак негативні наслідки від вжиття відповідних заходів забезпечення позову є явно неспівмірними з наслідками, які можуть настати в разі задоволення позову.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що такий захід забезпечення позову, про який просить представниця позивача, є адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами. Він спрямований виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та не має на меті вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150-154, 156, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву представниці ОСОБА_1 про забезпечення позову.

2. Заборонити Заводському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії направлені на призов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) військову службу під час проведення мобілізації до набрання законної сили судовим рішення у справі № 400/12528/23.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Ухвала є обов`язковою для виконання і набирає законної сили з 17.10.2023.

5. Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

6. Примірники ухвали про забезпечення позову негайно направити учасникам справи.

7. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Г.Ярощук