Справа № 640/12855/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м.Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києві позовом до Головного управління ДФС у м.Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2019, винесене ГУ ДФС у м.Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ГУ ДПС у м.Києві (правонаступник ГУ ДФС у м.Києві) подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у позивача відсутні законні підстави для включення до податкової знижки сплачених сум процентів за користування іпотечним житловим кредитом у 2017 році, оскільки згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію, об`єкт житлової іпотеки використовується як основне місце проживання з 19.12.2018.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що відповідачем було не враховано відомостей, які містяться у акті про фактичне проживання особи від 03.01.2018, відповідно до якого позивач разом зі своєю cім`єю протягом трьох місяців фактично проживає за адресою об`єкта житлової іпотеки - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з метою включення до податкової знижки частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, фактично сплачених протягом звітного податкового року, 27.12.2018 позивачем подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, за результатами перевірки якої ГУ ДФС у м.Києві складено акт від 16.01.2019 №249/26-15-13-11-21, відповідно до якого при заповненні податкової декларації платником податку порушено вимог пп.14.1.170, 14.1 ст.14, пп.166.2.1 п.166.2, пп.166.3.1 п.166.3 ст.166, п.175.1 ст.175 ПК України, в результаті чого встановлено відсутність законодавчих підстав для включення до податкової знижки частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом за наслідками звітного (податкового) 2017 року, оскільки об`єкт житлової іпотеки, згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію, використовується як основне місце проживання з 19.12.2018 (а.с.6-8).

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач подав заперечення від 05.02.2019 на вказаний вище акт перевірки, за результатом розгляду яких відповідачем було прийнято рішення від 14.02.2019 №15811/3/26-15-13-11-18 про залишення без змін акта перевірки, а заперечення позивача без задоволення (а.с.9-12).

19.02.2019 ГУ ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 5283,38 грн (а.с.13).

За наслідками оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням ДФС України від 17.04.2019 №3097/3/99-99-11-05-01-25 оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с.14-19).

Вважаючи наведене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивачем дотримані умови для отримання податкової знижки за користування іпотечним житловим кредитом за наслідками звітного (податкового) 2017 року.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.14.1.170 п.14.1 ст.14 ПК України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп.166.1.1 п.166.1 ст.166 ПК України визначено, що платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підпунктом 166.1.2 п.166.1 ст.166 ПК України визначено підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Положеннями пп.166.2.1 п.166.2 ст.166 ПК України передбачено, що до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Нормами п.166.3 ст.166 ПК України встановлено перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки, відповідно до пп.166.3.1 якої платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень п. 164.6 ст. 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п.175.1 ст.175 ПК України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.

При сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом в іноземній валюті сума платежів за такими процентами, здійснених в іноземній валюті, перераховується у гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діє на день сплати таких процентів.

Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

Конструкція наведеної норми свідчить, що позначка в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням іпотечного житла не може бути єдиним допустимим доказом, а є лише одним із можливих засобів доказування наявності у особи права на податкову знижку.

В той же час, до своїх заперечень на акт перевірки позивачем додавались: акт про фактичне проживання від 03 січня 2018 року, складений начальником Житлово - експлуатаційної дільниці №901 про те, що ОСОБА_1 та його сім`я у складі дружини та двох дітей проживають за адресою: АДРЕСА_1 на протязі 3 місяців; договір від 22 листопада 2017 року №60100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "КИЇВЕНЕРГО"; акт №0; договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) від 08 листопада 2017 року № (а.с.20-34).

При цьому, на підтвердження факту сплати відсотків по договору іпотечного кредитування матеріали справи містять копії відповідних меморіальних ордерів від 29.09.2017 №57276411 на суму 1228,07 грн, від 31.10.2017 №64301727 на суму 9508,53 грн, від 30.11.2017 №70489598 на суму 9163,06 грн, від 29.12.2017 №76976108 на суму 9434,25 грн (а.с.52-55).

Таким чином, місцем постійного проживання/перебування позивача є квартира АДРЕСА_2 , придбана позивачем за рахунок іпотечного житлового кредиту.

Обставина, що саме квартира АДРЕСА_2 є предметом житлової іпотеки не заперечується відповідачем та відповідні договори іпотеки, купівлі-продажу і кредитування були предметом камеральної перевірки, що прямо відображено в акті від 16.01.2019 №249/26-15-13-11-21 (а.с.6-8).

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивач набув права на отримання податкової знижки на частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, оскільки відповідне іпотечне житло визначено основним місце проживання позивача.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 18 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма