Справа № 161/9012/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/9012/23 пров. № А/857/12738/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання - Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2023 року у справі №161/9012/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Рудська С. М.,

час ухвалення рішення 04.07.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 04.07.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі серії АА№00006205 від 10 березня 2023 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що достовірність зроблених відповідачем вимірювань стосовно вантажу, який перевозився вказаним транспортним засобом є сумнівним, оскільки неможливо встановити, на підставі чого Державна служба України з безпеки на транспорті, не визначивши тип, модель, марку причепу/напівпричепу, категорію транспортного засобу, для розрахунку відсотку перевищення маси нормативних параметрів застосовує максимально допустиму вагу саме 40 тонн, а не іншу, передбачену п.22.5 ПДР України для різних типів автомобілів, причепів/напівпричепів. Зазначає, що оскаржувана постанова не містить даних щодо габаритів транспортного засобу та причепу до нього; незафіксований державний номерний знак причепу, не зафіксовано загального вигляду транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт, на якій відображено його контури та кількість осей; найменування виробника вимірюваної техніки та року її виготовлення, найменування власника засобу вимірювальної техніки. Крім того, вказує, що відповідачем порушено процедуру складення постанови про адміністративне правопорушення та порядок повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вона таку не отримувала засобами поштового зв`язку та про існування оскаржуваної постанови дізналася лише після отримання адвокатом відповіді на адвокатський запит. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуваною постановою від 10 березня 2023 року серії АА №00006205 зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу, зокрема встановлено, що: -кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса 2,3 осі. -відстань між вісями 1-2: 4450 мм, 2-3: 1410 мм, 3-4: 5120 мм; 4-5 4530 мм; 5-6 1320 мм. -навантаження на вісь 1 - 8630 кг, 2 12912 кг, 3 - 13706 кг, 4 10746 кг, 5 9342 кг, 6 8472 кг. -загальна маса 63 808 кг. Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT) (є у загальному доступі). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. Відсоток похибки залежить від класу точності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювань навантажень на вісь. В нашому випадку клас точності зважувального обладнання 10, а отже допустима похибка щодо визначення загальної маси транспортного становить 10% (див. ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Вказує, що оскаржувана постанова містить марку, модель ДНЗ транспортного засобу саме таку інформацію для внесення вимагає Інструкція №512, а не окремо тягача, окремо причепу як вказує представник позивача, - повну масу ТЗ, навантаження на осі, кількість осей, шиннісь (що є спареними колесами на 2, 3 осях), фото транспортного засобу в момент проїзду (вимоги щодо розміщення у постанові саме фото вигляду збоку не передбачене чинним законодавством), найменування вимірювальної техніки. Також зазначає, що сертифікат відповідності на зважувальне обладнання WIM 44 є чинними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412 (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), термін її дії продовжується на період воєнного стану та протягом 3-х місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Звертає увагу, що постанова АА №00006205 винесена 10 березня 2023 року та відправлена ОСОБА_1 14 березня 2023 року (в межах 3-х робочих днів з дня винесення постанови) рекомендованим листом з повідомленням (форма №119 додається) на адресу її реєстрації, однак позивач не здійснила відповідних дій щодо отримання відправлення, а тому твердження про неповідомлення позивача про наявність щодо неї постанови не відповідають фактичним обставинам справи. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача повторно подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у відпустці, разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи, оскільки явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, при цьому, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 березня 2023 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики по нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком В.О. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місці проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00006205, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51000 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 14 лютого 2023 року о 13:58, на 127 км. + 793 м. а/д М-19 Волинської обл. автоматичним пунктом фіксації зафіксовано транспортний засіб МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальною особою якого є ОСОБА_1 , яка допустила рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 43,568 % (17.427 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на осі транспортного засобу на 17.68% (3.359 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1.3 м. до 1.8 м., при спарених колесах.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, тому винесена Державною службою України з безпеки на транспорті постанова серії серії АА№00006205 від 10 березня 2023 року відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачає, що відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно зі ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

За змістом ст.279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є керівником юридичної особи Фермерського Господарства «Корсойл-Агро», що підтверджується витягом з ЄДРПОУ (а.с.23).

Зі змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі вбачається, що 14 лютого 2023 року о 13:58, на 127 км. + 793 м. а/д М-19 Волинської обл. автоматичним пунктом фіксації зафіксовано транспортний засіб МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальною особою якого є ОСОБА_1 , яка допустила рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 43,568 % (17.427 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на осі транспортного засобу на 17.68% (3.359 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1.3 м. до 1.8 м., при спарених колесах, тому притягнута до відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до пп. «в» п.22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли хоча б один з їх параметрів не перевищує гранично допустимі максимальні значення, зокрема, максимальні значення навантаження на вісь (в залежності від їх кількості та відстані одна від одної), в тому числі, встановлено максимальне значення навантаження на здвоєні осі, якщо відстань між осями від 1 до 1,3 метра, для доріг державного значення 16 т, та для доріг місцевого значення 10 т; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаженняна кожну вісь не перевищує 9,5 тонни, для доріг державного значення - 19 т, та для доріг місцевого значення - 11,5 т.

Крім того, п.22.5 ПДР України передбачає, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ №30 від 18 січня 2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623).

Згідно з п.7 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

За змістом п.11-16 цього Порядку автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення. Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Матеріалами справи підтверджується, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту ваго-габаритного контролю у русі типу WIM 44, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підтверджується копіями сертифікату типу та сертифікату відповідності, які містяться у матеріалах справи. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2022 року №412 (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), термін її дії продовжується на період воєнного стану та протягом 3-х місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях

Як вбачається з матеріалів справи, габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі М-19, км 127+ 793 Волинська область.

За результатами автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення вагові та інші параметри транспортного засобу МАЗ 650108, д.н.з. НОМЕР_2 становили: -кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса 2,3 осі. -відстань між вісями 1-2: 4450 мм, 2-3: 1410 мм, 3-4: 5120 мм; 4-5 4530 мм; 5-6 1320 мм. -навантаження на вісь 1 - 8630 кг, 2 12912 кг, 3 - 13706 кг, 4 10746 кг, 5 9342 кг, 6 8472 кг. -загальна маса 63 808 кг.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розрахунок % перевищення позивачем встановлених вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами виконано наступною формулою: % перевищення = (( Х факт.Х норм.похибка пристрою) / Х норм. ) х 100 %, та з урахуванням похибки вимірювального пристрою, передбаченої ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь»

Так, похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на X факт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Судом встановлено, що згідно з формулою, зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України перевищення: - перевищення загальної маси транспортного засобу на 43,568 % (17.427 тон), при дозволеному навантаженні 40 тон Розрахунок *% перевищення = ((X факт X норм ? похибка пристрою)/X норм)*100% *% перевищення = ((63808кг 40000кг) 10%*63808 кг)/40000кг)*100% =43.568%

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT) (є у загальному доступі).

З врахуванням наведеного перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу МАЗ 650108, д.н.з. НОМЕР_2 мало місце на 43,568% (17,427 тон), в тому числі зафіксовано на фотокартках із зображенням транспортного засобу та його номерного знаку, які отримані за результатами автоматичної фіксації правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України на час виникнення спірних правовідносин доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Матеріалами справи стверджується, що перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. При цьому, відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 43,568 % щодо навантаження на осі.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на недопустимість приладу, яким здійснено фіксацію перевищення вагових параметрів зазначеного вище транспортного засобу, оскільки такі спростовуються наведеними вище обставинами, а також долученими до матеріалів справи сертифікатами відповідності UA.TR.001 35 320-21, UA.TR.001 35 321-21 приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі.

Колегія суддів звертає увагу, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Щодо покликань апелянта на те, що оскаржувана постанова містить формальне викладення фабули адміністративного правопорушення, що не відповідає тим параметрам, які нібито були зафіксовані та зазначені в оскаржуваній постанові, то колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п.3 Інструкції №512 з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27 вересня 2021 року №512 під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Отже, Інструкцією №512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови та дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова щодо позивача відповідає формі, затвердженій Додатком 1 Інструкції №512.

Відповідно до п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Крім того, ст.283 КУпАП передбачає, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить необхідну інформацію, передбачену КУпАП.

При цьому, оскаржувана постанова підписані шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем порушено процедуру складення постанови про адміністративне правопорушення та порядок повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вона таку не отримувала засобами поштового зв`язку та про існування оскаржуваної постанови дізналася лише після отримання адвокатом відповіді на адвокатський запит, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки у матеріалах справи містяться докази направлення оскаржуваної постанови позивачу (а.с.61), однак поштове відправлення повернуто відповідачу із відміткою установи поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.60 зворот).

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, тому винесена Державною службою України з безпеки на транспорті постанова серії АА№00006205 від 10 березня 2023 року відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Належних доказів позивачем на спростування цих обставин до матеріалів справи не долучено.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2023 року у справі №161/9012/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 18 жовтня 2023 року.