Справа № 380/20803/23
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

11 жовтня 2023 рокусправа №380/20803/23
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого-судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Війської частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачеві нарахованих, але невиплачених виплат при звільненні з військової служби відповідно до Відомості №207 від 11.04.2023 року та Відомості №221 від 18.04.2023 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача нараховані, але невиплачені виплати при звільненні з військової служби відповідно до Відомості №207 від 11.04.2023 року та Відомості №221 від 18.04.2023 року, а саме: грошове забезпечення у розмірі 25604,62 грн; одноразову грошову допомогу у розмірі 29397,90 грн; компенсацію за невикористану основну відпустку у розмірі 29397,90 грн; компенсацію за невикористану додаткову відпустку у розмірі 13719,02 грн; вихідну допомогу при звільненні 14110,99 грн, додаткову виплату у розмірі 26129,03 грн.

Ухвалою від 11.09.2023 року суд залишив зазначену позовну заяву без руху, а позивачу надав строк для усунення виявлених недоліків (зокрема, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду).

18.09.2023 року від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, мотивована тим, що про суми нарахованої, однак не виплаченої заробітної плати, позивач дізнався лише з відповіді на адвокатський запит від Військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2023 року (позивач отримав 22.05.2023 року), а відтак з цього часу слід обчислювати тримісячний строк для звернення до суду із позовною заявою. Вказав, що з метою захисту своїх прав та інтересів, в межах тримісячного строку, зокрема 01.08.2023 року, позивач звертався до Львівського окружного адміністративного суду із аналогічною позовною заявою (справа №380/17884/23). Однак ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 року позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 . Між тим, зазначив, що копію відповіді на адвокатський запит від 08.08.2023 року сторона позивача отримала 04.09.2023 року; наступного ж дня, стороною позивача повторно було подано позовну заяву, у зв`язку з чим просить визнати причину пропуску строку на звернення до суду поважною. Крім того, вказав, що на момент отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та невиплачені (23.05.2023 року), строки, визначені ч.2 ст.233 КЗпП, були зупинені. Зважаючи на викладене, просить поновити строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення коштів, як такий, що пропущений з поважних причин.

Ухвалою від 21.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду вирішено розглянути у судовому засіданні.

Від представника позивача надійшла заява, в якій просить проводити судове засідання, призначене на 11.10.2023 року, без участі уповноваженого представника.

Від відповідачів жодних заяв по суті справи не надходило.

При постановленні ухвали суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 указаної статті Кодексу).

За приписами ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності з 19.07.2022 року, частини 1 і 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23, а саме: « 41. …Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України».

Між тим, суд враховує, що до 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383) на території України карантин установлений з 19.12.2020 року до 30.06.2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених ч.2 ст.233 КЗпП України, скасовано.

Спір у цій справі стосується невиплати позивачеві всіх сум, що належали йому при звільненні, а тому застосуванню підлягають положення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 27.03.2023 року №86, позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.03.2023 року.

Отже, строк звернення до суду з приводу вимоги про стягнення належного грошового утримання підлягає обчисленню саме з цієї дати 27.03.2023 року. Втім, оскільки у цей час на території України був установлений карантин, тримісячний строк, визначений ч.2 ст.233 КЗпП України, продовжувався на строк дії такого карантину, тобто до 30.06.3023 року.

Позовна заява подана до суду 05.09.2023 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, представник позивача вказує на те, що про суми нарахованої, однак не виплаченої заробітної плати, позивач дізнався лише з відповіді на адвокатський запит від Військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2023 року, який він отримав 22.05.2023 року. У зв`язку із цим, з метою захисту своїх прав та інтересів, в межах тримісячного строку, позивач 01.08.2023 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із аналогічною позовною заявою (справа №380/17884/23). Втім, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 року позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, оскільки позивачем не виконано у встановлений судом строк вимог ухвали від 04.08.2023 року про залишення позовної заяви без руху. Вказане, на думку представника позивача, свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Проте, суд не приймає до уваги зазначені доводи представника позивача, адже їх суть зводиться до незгоди з ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 року у справі №380/17884/23, яку позивач наділений правом оскаржити в апеляційному порядку.

Крім того, суд звертає увагу представника позивача, що відсутність у позивача на момент звернення до суду певних доказів не є перешкодою для звернення до суду, оскільки у разі неможливості самостійно надати докази, позивач вправі подати клопотання про їх витребування судом.

До того ж, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2023 року у справі №990/114/23: «…Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу».

Тому, суд вважає, що наведені представником позивача підстави для поновлення строку звернення до суду у цій справі знаходяться поза межами обставин, з якими норма ч.1 ст.121 КАС України пов`язує можливість поновлення процесуального строку.

За загальним правилом, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер та яка виникла з обставин, незалежних від позивача.

Проте представником позивача не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутися до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск установленого ч.2 ст.233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду з цим позовом та відсутність обґрунтованого клопотання для визнання причин пропуску поважними, суд приходить висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Війської частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та стягнення коштів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЛанкевич Андрій Зіновійович

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 13.10.2023 року.