Справа № 461/5163/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/5163/22 пров. № А/857/8183/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці,

на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року (суддя Радченко В.Є., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №461/5163/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці,

про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі,

встановив:

У вересні 2022 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0772/20900/22 від 20.09.2022 року, а провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України - закрити.

Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2022 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №0772/20900/22 від 20.09.2022. Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, внаслідок чого вищевказане рішення повинно бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ОСОБА_1 порушив встановлений ст.ст. 257-258 МК України порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів (заповнення митної декларації), переміщуючи товар через митний кордон України. Вказані дії мають ознаки правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 471 МК України. Вбачаючи в діях гр. ОСОБА_1 , наявність складу порушення митних правил, стосовно нього 16.08.2022 було складено протокол про порушення митних правил №0772/20900/22, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України. Вина у вчиненому гр. ОСОБА_1 правопорушенні підтверджується і не спростована: 1) витягом із АСМО «Інспектор» щодо факту пропуску на митну територію України в дату 28.09.2021 транспортного засобу реєстраційним номером BC1882KX/BC1533XF, без вантажу, під керуванням гр. ОСОБА_1 ; 2) паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ; 3) інформацією, що міститься у листі митних органі Республіки Польща від 31.12.2021 №0201-IGM.541.1421.2021.4.RLМ.JC (лист Держмитслужби № 26/26-04/7.4/1007 від 08.07.2022). Щодо кваліфікації правопорушення, то митним органом правильно здійснено кваліфікацію дій особи, що притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України, оскільки в такому разі пом`якшується відповідальність за вчинення такого правопорушення. Щодо неповноти з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, за митною декларацією №21CZ52000025IV8QI2 від 23.09.2021 через митний кордон переміщувався товар «мережевий інвертор HUAWEI SUN2000-30KTL-M3» у кількості 50 шт. загальною вагою брутто 2500 кг (вага нетто 2275 кг) та загальною вартістю 80000 євро (станом на 28.09.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 2494112 гривень). Отже, митним органом, об`єктивно оцінювались наявні в матеріалах справи докази в сукупності та взаємозв`язку в той час як представник правопорушника звертає увагу суду лише на документи які обрав, на думку митниці, суб`єктивно. Щодо невідповідності висновків викладених у рішенні суду обставинам справи, судом помилково зроблено висновок, що огляд посадовими особами Державної прикордонної служби транспортного засобу свідчить про наявність чи відсутність в такому товарів. На думку митниці, суд помилково посилається на лист начальника НОМЕР_2 прикордонного карпатського загону Державної прикордонної служби України від 20.09.2022 за вих. №23/14320-22-Вих як на доказ проведення митного контролю транспортного засобу. Щодо матеріалів з інформаційних баз даних митниці, на думку митного органу, наявні в базах даних фото транспортного засобу без товару не може вважатись належними та допустимими доказами переміщення транспортних засобів без вантажу. Судом при оцінці доказів не повно з`ясовано обставини справи та не надано оцінки доказам митниці наданим суду з приводу матеріалів наявних в інформаційних базах даних митниці. Вважає апелянт, що Львівською митницею правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та надано суду належні, об`єктивні та обґрунтовані докази, які спростовують доводи позивача і вказують на наявність у діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 20.12.2022 року і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив незгоду із доводами апеляційної скарги, вважаючи такі безпідставними та необґрунтованими. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Спірною постановою в.о. заступника начальника начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці в справі про порушення митних правил №0772/20900/22 від 20.09.2022 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, на суму 748233,60 грн. (а.с. 12-13).

Цю постанову №0772/20900/22 від 20.09.2022 винесено за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0772/20900/22 від 16.08.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України та матеріалів справи про порушення митних правил розпочатої 16.08.2022 року за ознаками вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України (а.с. 16-17, 100-137).

Зміст вказаних вище протоколу від 16.08.2022, постанови від 20.09.2022 та матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України, містить наступну інформацію.

28.09.2021р. близько 14 год. 29 хв. через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» транспортного засобу з реєстраційним номером ВС1882KX/BC1533XF під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт N НОМЕР_1 ).

До митного контролю громадянин України ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридору» серії TGC №529614, паспорт громадянина України для виїзду за кордон N° НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та заявив, що переміщується без вантажу.

Митними органами Республіки Польща листом від 31.12.2021 Nо 0201-IGM.54).1421.2021.4.RLM.JC (лист Держмитслужби №26/26-04/7.4/1007 від 08.07.2022) повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переміщувався через кордон транспортним засобом Mercedes-Benz з реєстраційним номером НОМЕР_5 у напрямку «виїзд» 28.09.2021 через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» та пред`явив товар згідно з чеською митною декларацією №21CZ520000251V8Q12.

Митними органами Чеської Республіки листом № 20971/2022-900000-073 (лист Держмитслужби №26/26-04/7.4/1007 від 08.07 2022) надано видрук митной декларації No 21CZ520000251V8Q12 від 23.09.2021, копії рахунку (invoice) No 21FV2961 від 23 09.2021 та пакувального листа до рахунку N° НОМЕР_6 .

Відповідно до вказаних документів за митною декларацією М 21CZS200002518Q12 від 23.09.2021 переміщувався товар «мережевий інвертор HUAWEI SUN2000-30KTG-M3» кількості 50 шт., загальною вагою брутто 2500 кг (вага нетто 2275 кг) та загальною вартість 80 000 євро (станом на 28.09.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 2 494 112 гривень)».

Не погоджуючись і вказаною постановою про порушення митних правил, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в рішенні від 20.12.2022 виходив з того, що відповідачем неправильно здійснено кваліфікацію вчиненого, на його думку, митного правопорушення позивачем, а тому незаконно притягнуто останнього до відповідальності за ч.2 ст.471 МК України. Також суд першої інстанції вважав, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил не підтверджується достатніми і достовірними доказами, а тому винуватіть позивача не доведено поза розумним сумнівом. За таких умов суд вважав, що є наявними підстави для задоволення позовних вимог про скасування спірної постанови від 20.09.2022 року та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується із вказаними вище висновками суду першої інстанції, а саме, що стосується кваліфікації вчиненого позивачем митного правопорушення. У решта частині висновки суду першої інстанції є вірними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Відносно питання щодо правильності правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у серпні-вересні 2022 року за порушення митних правил за діяння, які вчинені у вересні 2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами розглядуваної справи підтверджується, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України у виді штрафу розміром 748233,60 грн, про що 20.09.2022 року посадовою особою Львівської митниці прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0772/20900/22. Згідно цієї постанови фактичні дії ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил полягають в тому, що він 28.09.2021 року вчинив переміщення через митний кордон України товарів із порушенням порядку їх декларування (недекларування переміщуваних через митний кордон товарів).

Колегія суддів враховує, що з 16.06.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16.02.2022 №2058-ІХ (далі Закон №2058-ІХ).

Законом №2058-ІХ у статтю 472 МК України внесено зміни і її чинна редакція виглядає так:

«Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.».

Водночас, Законом №2058-ІХ змінена назва і зміст статті 471 МК України, яка приведена у відповідність із рішенням Конституційного Суду України від 21.07.2021 №3-р(ІІ)/2021, згідно з яким визнано неконституційним положення абзацу другого статті 471 МК України щодо конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Так, статтю 471 МК України викладено в новій редакції:

«1. Недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

2. Недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

3. Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Примітка. Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")».

Згідно з ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють відповідальність або посилюють адміністративну відповідальність, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Враховуючи суть змін, внесених Законом №2058-ІХ до Митного кодексу України, то такі не встановлюють відповідальність та не посилюють адміністративну відповідальність за дії, відповідальність за які була передбачена статтями 471 та 472 МК України в редакції 2012 року, а лише призводять до гуманізації санкцій вказаних норм. Тобто, вказані норми мають зворотну дію в часі.

Таким чином, у разі якщо правопорушення вчинено до набрання чинності Законом №2058-ІХ від 16.02.2022, а виявлено після 16.06.2022 - кваліфікація противоправного діяння та накладення стягнення має відбуватися згідно тих правових норм, які пом`якшують відповідальність за таке діяння.

Тобто, за діяння, яке було вчинено у вересні 2021 року і на той час кваліфікувалось за статтею 472 МК України (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), відповідальність станом на серпень-вересень 2022 року повинна наступати за відповідною частиною статті 471 МК України, яка пом`якшує відповідальність за таке діяння.

Частиною другою статті 471 МК України (в редакції на час винесення спірної постанови митного органу) визначено, що недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що спірною постановою митниці №0772/20900/22 від 20.09.2022р. кваліфікація дій позивача ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України здійснена вірно, а адміністративне стягнення у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів (на суму 748233,60 грн.) застосовано в межах санкції цієї статті.

Отже, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова відповідача від 20.09.2022 року являється протиправною по причині неправильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відносно питання щодо достатності і достовірності (належності і допустимості) доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), які вчинені 28.09.2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Як уже було вказано апеляційним судом вище, відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.73 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.76 КАС України).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Також, колегія суддів враховує, що пунктом 8 ч.1 ст.4 МК України визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Згідно із ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 1 ст.266 МК України встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. У випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 8 ст.374 МК України передбачено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Апеляційним судом у розглядуваній справі встановлено, що 28.09.2021 близько 14:29 год. через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» транспортного засобу з реєстраційним номером ВС1882KX/BC1533XF під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт N НОМЕР_1 ), смугою руху «червоний коридор»

До митного контролю громадянин України ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридору» серії TGC N° 529614, паспорт громадянина України для виїзду за кордон N° НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та заявив, що переміщується без вантажу.

Водночас, Митними органами Республіки Польща листом від 31.12.2021 №0201-IGM.541.1421.2021.4.RLМ.JC (лист Держмитслужби №26/26-04/7.4/1007 від 08.07.2022) повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переміщувався через кордон транспортним засобом Mercedes-Benz з реєстраційним номером НОМЕР_7 у напрямку «виїзд» 28.09.2021 через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» та пред`явив товар згідно з чеською митною декларацією № 21CZ52000025IV8QI2.

Митними органами Чеської Республіки листом №20971/2022-900000-073 (лист Держмитслужби № 26/26-04/7.4/1007 від 08.07.2022) надано видрук митної декларації №21CZ52000025IV8QI2 від 23.09.2021, копії рахунку (invoice) № 21FV2961 від 23.09.2021 та пакувального листа до рахунку № НОМЕР_6 .

З відповіді на адвокатський запит від 20.09.2022 р. за вих. № 23/14320-22-вих, вбачається що «28.09.2021 року на напрямку в`їзд в Україну в пункті пропуску «Смільниця» огляд транспортних засобів і вантажів посадовими особами здійснювався відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.04.11 №260 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів».

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає вірним врахування судом першої інстанції наступного.

Відповідно до п. 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.04.2011р. №260 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів», комплекс дій та заходів щодо недопущення випадків незаконного переміщення через державний кордон осіб з використанням обладнаних схованок та їх виявлення, а також незаконного переміщення, у тому числі з використанням схованок, через державний кордон зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених для переміщення через державний кордон, виявлення викрадених транспортних засобів здійснювати шляхом огляду транспортних засобів та вантажів.

Згідно п. 2 вказаного наказу від 22.04.2011р., огляд транспортних засобів і вантажів здійснювати із застосуванням заходів контролю першої та другої лінії прикордонного контролю з дотриманням норм частини другої та четвертої статті 6 Закону України "Про прикордонний контроль" ( 1710-17 ) щодо початку та закінчення прикордонного контролю.

Контроль першої лінії включає проведення заходів перевірки в мінімально необхідному обсязі для визначення наявності законних підстав для перетинання державного кордону транспортними засобами та вантажами. Він передбачає проведення візуального огляду транспортних засобів та вантажів без втручання в їх конструктивні особливості (зовнішній огляд транспортних засобів та вантажів, огляд кабін, купе, кают, салонів, цілісності упаковок, наявність пломб, спостереження за поведінкою пасажирів та обслуговуючого персоналу).

Таким чином, листом № 23/14320-22-Вих. від 20.09.2022 Державної прикордонної служби України підтверджено факт перевірки транспортного засобу під час перетину державного кордону та відсутність будь-яких зауважень щодо даного транспортного засобу.

Митний контроль та митне оформлення транспортного засобу з реєстраційним номером ВС1882KX/BC1533XF ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 ) здійснив 28.09.2021р. близько 14 год. 29 хв. в пункті пропуску «Смільниця - Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці в напрямку «в`їзд в Україну».

Будь-яких претензій до водія ОСОБА_3 , який перетинав кордон, у представників митниці не було, однак через рік притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування товарів.

При проходженні митного контролю інспектором митниці повинно бути вчинено комплекс дій, в тому числі фотографування порожнього транспортного засобу.

Згідно листа Львівської митниці від 23.09.2022р. за вих. № 7.4-1/20-03/8.19/18452, 28.09.2021 оперативні заходи у зоні діяльності Львівської митниці, а саме в пункті пропуску «Смільниця Кросценко» митного поста «Смільниця» здійснював ОСОБА_4 представник відділу аналітичної роботи управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці, який на якого було покладено прямий обов`язок по встановленню факту наявності чи відсутності вантажу у транспортному засобі позивача.

Крім того, з наданих суду фотографій, здійснених представниками Львівської митниці, підтверджується той факт, що на момент в`їзду позивачем на митну територію України у його транспортному засобі будь-який вантаж був відсутній.

Процедуру здійснення фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами щодо товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України визначено Порядком здійснення фото-, відео фіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №370 (далі Порядок №370).

Об`єктом фото-, відеофіксації є, зокрема, будь-які товари, транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України (п. 3).

Засоби фото-, відеофіксації застосовуються посадовою особою органу доходів і зборів у разі, коли за результатами застосування системи управління ризиками необхідне здійснення фото-, відеофіксації під час проведення митних формальностей, а також у разі необхідності зафіксувати проведення митних формальностей на будь-якому етапі митного контролю (п. 5).

На фотознімках, у відеозаписах повинен чітко відображатися знятий об`єкт або його частина (в разі фотографування, відеозйомки лише частини об`єкта) (п. 10).

Фотознімки, відеозаписи повинні візуально відображати дату та час проведення зйомки (крім випадків, коли наявні засоби фото-, відеофіксації не мають таких функцій, про що обов`язково зазначається в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (далі - акт про проведення огляду) та його електронній копії) (п. 11).

Відповідно до п. 13 цього Порядку фото-, відеозйомка товарів, транспортних засобів під час проведення огляду (переогляду) здійснюється шляхом фіксації: типу транспортного засобу, його номера, а в разі переміщення транспортного засобу як товару - фіксації номерів окремих вузлів транспортного засобу (VIN-коду, номера двигуна тощо); загального плану (зовнішнього вигляду) закритого вантажного відсіку транспортного засобу (контейнера), його номера і цілісності накладеного митного забезпечення та/або інших засобів ідентифікації; загального плану відкритого вантажного (багажного) відсіку нерозвантаженого транспортного засобу, яка дає можливість оцінити ступінь (повноту) його завантаженості, характеристики вантажних місць та упаковки товарів; вивантаженої частини товарів, яка здійснюється у такий спосіб, щоб забезпечити можливість оцінити кількість та/або обсяг фактично вивантажених та невивантажених товарів; невивантаженої частини товарів (у разі часткового вивантаження товарів) або порожнього відсіку (у разі повного вивантаження товарів) транспортного засобу із забезпеченням наявності на фотознімках та/або відеозаписі, реєстраційного номера транспортного засобу; відкритих (розібраних) вантажних місць та їх вмісту.

Єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.01.2021 №32) (далі Порядок №684).

Згідно з пп.3 п.1 розділу ХІІ Порядку №684, посадові особи митних органів (їх структурних підрозділів) під час застосування СУР зобов`язані, зокрема, забезпечувати повне та якісне виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування СУР (системи управління ризиками).

Таким чином суд першої інстанції цілком слушно зауважив, що при перетині ОСОБА_1 28.09.2021 року державного кордону України у представників митниці було достатньо засобів та способів для виявлення товару в автомобілі, який заявлений як пустий, проте перевозиться товар, а саме «мережевий інвертор HUAWEI SUN2000-30KTL-M3» у кількості 50 шт. загальною вагою брутто 2500 кг. та загальною вартістю 80000 євро.

У постанові №0772/20900/22 відповідач посилається на експортні декларації, надані митними органами Чеської Республіки, які самі по собі доводять лише факт початку процедури оформлення експорту товару із відповідної держави. Дана декларація жодним чином не виключає можливості переходу права на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах. Більше того, згадана експортна декларація передбачає відомості про зовсім інший транспортний засіб, що здійснював перевезення вантажу в порівнянні з тим, на якому рухався позивач.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Наявність такої обґрунтованої підозри відповідачем не доведено.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі також Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.

Згідно частини другої статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 6 Конвенції встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (зокрема, пункт 51 рішення у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 471 МК України може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в Рішенні від 8 червня 2022 року у справі № 3-20(ІІ)/2022 зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Застосовуючи практику Верховного Суду (зокрема, постанова від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к) апеляційний суд наголошує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Частино 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Аналізуючи вимоги частини першої статті 495 МК України, апеляційний суд зазначає, що докази вчинення позивачем інкримінованого останньому правопорушення у митного органу відсутні в розумінні зазначеної статті, оскільки в протоколі про порушення митних правил від 16.08.2022 № 0772/20900/22 чітко зазначено, що через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» транспортного засобу з реєстраційним номером BC1882KX/BC1533XF під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 ). Транспортний засіб переміщувався смугою руху «червоний коридор» без вантажу; пояснення свідків відсутні; ОСОБА_1 в наданих поясненнях заперечує факт вчинення правопорушення при в`їзді на територію України через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» переміщення будь яких товарів; висновок експерта відсутній; товар - безпосередні предмети порушення митних правил, при перетині позивачем кордону відсутній, що і підтверджено матеріалами справи, та жодним чином не спростовано митним органом.

З приводу доводів апелянта про втручання в систему АСМО «Інспектор», апеляційний суд зазначає, що жодних доказів такого втручання суду не надано і підстав вважати, що надані суду фотографії автомобіля, яким перетинав державний кордон України позивач, є підробними у суду немає.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог щодо скасування оскаржуваної постанови Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0772/20900/22 від 20.09.2022 та закриття справи про порушення митних правил, і правомірність задоволення таких вимог судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в частині доведення вини позивача у порушенні митних правил та спростовуються у цій частині висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи в частині вирішення питання кваліфікації митного правопорушення ухвалено з порушенням норм матеріального права, що у відповідності до вимог статті 317 КАС України є підставою для його змінити в частині мотивів, а саме, із мотивувальної частини цього рішення суду необхідно виключити обґрунтування і висновки суду про неправильну кваліфікацію митного правопорушення за частиною 2 статті 471 МК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача у відповідній частині знаходять своє підтвердження, а тому апеляційну скаргу відповідача належить задоволити частково.

У решта частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому у цій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року в адміністративній справі №461/5163/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі змінити в частині мотивів, а саме, із мотивувальної частини цього рішення суду виключити обґрунтування і висновки суду про неправильну кваліфікацію митного правопорушення за частиною 2 статті 471 МК України.

У решта частині рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року в адміністративній справі №461/5163/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повний текст постанови суду складено 13.10.2023 року