Справа № 215/4395/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 215/4395/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року (суддя Конєва С.О.)

у справі № 215/4395/20

за позовом ОСОБА_1 ,

до Начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни,

про визнання протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у порушені права на інформацію, права на соціальний захист, права на ліквідацію перешкод при здійсненні прав позивача та законних інтересів, правової форми розгляду заяви позивача, у не забезпеченні абсолютних фундаментальних прав, у не визначеності способу соціального захисту інтересів позивача, правової позиції ст.ст. 3, 21, 46 Конституції України при розгляді заяви від 24.06.2020 та постановити окрему ухвалу згідно 249 КАСУ;

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у не підкоренні ст.ст. 3, 19, 46, 68, 92 Конституції України згідно заяви (запиту) від 24.06.2020 вх 401;

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у не внесенні за результатами розгляду звернення від 24.06.2020 вх 401 рішення, постанови, тобто правового акту;

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у не визначеності способу захисту права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у повному обсязі, у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи самоврядування та зазначити закон вимоги якого порушено ним.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі ч.1 ст.169 КАС України та зобов`язано позивача у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням у позові викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, щодо бездіяльності відповідача, яка виявилася у не підкоренні ст.ст. 3, 19, 46, 68, 92 Конституції України згідно заяви (запиту) від 24.06.2020 вх 401 та яка виявилася у не внесенні за результатами розгляду звернення від 24.06.2020 вх 401 рішення, постанови, тобто правового акту, у відповідності до вимог п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України;

оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру до суду фізичною особою у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір та ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (зокрема, відомості про розмір отриманого позивачем доходу за попередній календарний рік перед зверненням до суду, а саме: за період з 01.07.2019 по 30.06.2020) у відповідності до вимог ст.8 Закону України Про судовий збір, ч.3 ст.161 КАС України.

На виконання вимог ухвали суду від 26.08.2020 позивач 09.10.2020 подав до канцелярії суду заяву про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, в яких останній, серед іншого, ставив питання про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 15.10.2020, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно статті 315 КАС України. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачеві. Позивач наполягає на тому, що усунув недоліки позовної заяви заявою від 26.08.2020, у зв`язку з чим у суду були наявні підстави для відкриття провадження у справі. Вважає, що судом зроблено безпідставний висновок про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову, оскільки останнім надано до суду достатні докази для такого звільнення.

Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що:

адміністративний позов не оформлений відповідно до вимог ст.160 КАС України, а саме: не зазначено у позові виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, щодо бездіяльності відповідача, яка виявилася у не підкоренні ст.ст. 3, 19, 46, 68, 92 Конституції України згідно заяви (запиту) від 24.06.2020 вх 401 та яка виявилася у не внесенні за результатами розгляду звернення від 24.06.2020 вх 401 рішення, постанови, тобто правового акту, у відповідності до вимог п.4 ч.5 ст.160 КАС України;

не подано оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру до суду фізичною особою у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір та ч.3 ст.161 КАС України або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (зокрема, відомості про розмір отриманого позивачем доходу за попередній календарний рік перед зверненням до суду, а саме: за період з 01.07.2019 по 30.06.2020) у відповідності до вимог ст.8 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.161 КАС України.

09.10.2020 позивачем подана заява про відкриття провадження у справі та долучена довідка Тернівського управління праці та соціального захисту населення м. Кривий Ріг №5756 від 01.10.2020.

Із змісту вказаної заяви та доданих до неї документів суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем вимоги ухвали суду від 26.08.2020 виконано не в повному обсязі, а саме:

не надано адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 КАС України, а саме: із зазначенням у позові викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, щодо бездіяльності відповідача, яка виявилася у не підкоренні ст.ст. 3, 19, 46, 68, 92 Конституції України згідно заяви (запиту) від 24.06.2020 вх 401 та яка виявилася у не внесенні за результатами розгляду звернення від 24.06.2020 вх 401 рішення, постанови, тобто правового акту, у відповідності до вимог п.4 ч.5 ст.160 КАС України;

не надано оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру до суду фізичною особою у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір та ч.3 ст.161 КАС України або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (зокрема, відомості про розмір отриманого позивачем доходу за попередній календарний рік перед зверненням до суду, а саме: за період з 01.07.2019р. по 30.06.2020р.) у відповідності до вимог ст.8 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.161 КАС України.

Позивачем повторно на підтвердження скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору на момент подання даного адміністративного позову надано лише довідку Тернівського управління праці та соціального захисту населення м. Кривий Ріг №5756 від 01.10.2020 про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати по догляду за особою з інвалідністю І групи за період з жовтня 2018 року по вересень 2020 року.

Виходячи з наявних матеріалів справи, суд апеляційної інстанції визнає правильними висновки суду першої інстанції, що позивачем не надано адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 КАС України.

Згідно із ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідності із п.4, 5 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається:

зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У спірному випадку поданий позов стосувався бездіяльності відповідача, що полягає у не підкоренні ст.ст. 3, 19, 46, 68, 92 Конституції України згідно заяви (запиту) від 24.06.2020 вх 401 та яка виявилася у не внесенні за результатами розгляду звернення від 24.06.2020 вх 401 рішення, постанови, у відповідності до вимог п.4 ч.5 ст.160 КАС України.

Проте, як вбачається із позовної заяви, позивачем не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, що є свідченням недотримання позивачем приписів ст.160 КАС України щодо вимог до позовної заяви в частині визначення змісту позовних вимог, викладення обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність надання позивачем документу про сплату судового збору за подання позову.

Згідно частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Досліджуючи матеріали позовної заяви, судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам вищенаведеної норми, позивачем не долучено до позовної заяви документу про сплату судового збору. При цьому, позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі складним майновим станом.

За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як слідує з наведених положень процесуального закону та правильно зазначено судом першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

На підтвердження своїх аргументів щодо складного майнового стану позивачем при зверненні до суду з позовною заявою надано довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради від 01.07.2020 про те, що позивач перебуває на обліку і отримує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи з липня 2018 року по червень 2020 року у загальній сумі 788,86 грн.

Втім, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, вищезазначена довідка не може бути належним доказом на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, оскільки доказів того, що щомісячна компенсація виплат непрацюючій особі є єдиним джерелом доходів позивача до суду надано не було, а тому така довідка не відображає відомості про об`єктивний матеріальний стан позивача станом на дату подання адміністративного позову, оскільки останній може мати і інші джерела доходу. Інші докази на підтвердження неможливості сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем позивачем не подані.

Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки УПСЗН, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору, поданої разом з позовною заявою, що також стало підставою для залишення позовної заяви без руху.

В поданій 09.10.2020 до суду першої інстанції заяві на виконання вимог суду, позивач, серед іншого, порушив питання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір належного до сплати судового збору перевищує 5 відсотків річного доходу.

До заяви позивач долучив довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради від 01.10.2020 № 3756 про отримання щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 . Інші документи на підтвердження свого складного майнового стану позивач не надав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Вирішуючи питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору, прийнявши до уваги аргументи поданої заяви, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що надані позивачем довідки УПСЗН не можуть бути належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній рік, так як відображає лише інформацію про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати. Доказів того, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану позивачем суду не надано.

Суд зазначає, що обов`язок щодо надання до суду переконливих доказів, які свідчать про неможливість сплати судового збору покладений саме на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням. Лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, особа повинна про це повідомити суд, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції дотримано норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст. 320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 215/4395/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко