Справа № 320/33210/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 жовтня 2023 року № 320/33210/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві заяву про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язати вчинити дію,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо призупинення ОСОБА_1 виплати щомісячного довічного грошового забезпечення у зв`язку з тим, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підписана не уповноважено на те особою;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві поновити ОСОБА_1 виплату щомісячного довічного грошового забезпечення судді у відставці з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, поданої ОСОБА_1 ;

- стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період, протягом якого виплата була призупинена;

- допустити негайне виконання рішення по цій справі.

04.10.2023 судом зареєстрована заява позивача про забезпечення позову, в якій останній просить суд зупинити дію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо призупинення виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового забезпечення у зв`язку з тим, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання і у відставці підписана не уповноважено на те особою.

Заяву передано для розгляду судді 12.10.2023, що підтверджується відповідним актом суду.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що рішення відповідача містить очевидні ознаки протиправності та невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що у майбутньому позивач буде вимушений повторно звертатися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, але уже з вимогою про стягнення з відповідача протиправно не нарахованого та не виплаченого йому щомісячного довічного грошового забезпечення судді у відставці, буде вимушений витрачати знову час та власні фінансові ресурси, яких він позбавлений.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1-3 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин 1, 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову, зокрема й шляхом зупиненням дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Щодо тверджень позивача про те, що оскаржувану рішення є очевидно протиправним, то суд звертає увагу позивача, що ним не приєднано до матеріалів справи такого рішення, що в свою чергу позбавляє суд можливості повно та об`єктивно дослідити таку підставу.

При цьому суд звертає увагу, що така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі, суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Також суд зазначає, що всі наведені позивачем обставини у позовній заяві потребують доказуванню, крім того, їх не можна вважати такими, що очевидно призведуть до заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або свідчать про очевидність ознак протиправності оскаржуваних позивачем дій відповідача

Відтак суд вважає, що позивачем не наведено достатніх підстав, які б свідчили про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, адже позивачем не надано належних доказів щодо існування наразі очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим суд звертає увагу позивача і на вимоги пункту 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

У заяві про забезпечення позову не вказані реквізити та інші ідентифікуючі дані індивідуального акту, дію якого заявник бажає зупинити.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів на даній стадії розгляду справи, а також що у своїй заяві про забезпечення позову позивач просить зупинити рішення суб`єкта владних повноважень, яке неможливо однозначно ідентифікувати, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування визначених у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову, а відтак подана позивачем заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №320/33210/23 відмовити.

Копію ухвали надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.