Справа № 500/5131/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5131/23

16 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (далі - Управління), в якому просить:

визнати протиправними дії Управління щодо повернення позивачу без виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) на користь позивача 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду; 9600,00 грн понесених судових витрат;

зобов`язати Управління прийняти до виконання пакет документів та оригінал виконавчого листа, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) на користь позивача 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду;

зобов`язати Управління прийняти до виконання пакет документів та оригінал виконавчого листа, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) на користь позивача 9600,00 грн понесених судових витрат;

зобов`язати Управління вчинити дії щодо виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь позивача 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду;

зобов`язати Управління вчинити дії щодо виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь позивача 9600,00 грн понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 видано два виконавчих листи в адміністративній справі №500/1417/19 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У виконавчому листі щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь позивача 6000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу та 568,56 грн витрат, що пов`язані із прибуттям до суду зазначено, що судове рішення набрало законної сили 19.02.2020, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 20.02.2023.

У виконавчому листі щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь позивача 9600,00 грн судових витрат зазначено, що судове рішення набрало законної сили 01.04.2020, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 02.04.2023.

В лютому 2023 року позивач звернувся до Управління Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області із відповідними заявами та пред`явив до виконання вищевказані виконавчі листи. Управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області листом від 15.02.2023 повернуто виконавчі листи без виконання.

Позивач зазначає, що відповідно до абзацу дев`ятого пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45) (далі - Порядок №845) строки пред`явлення виконавчих документів перериваються в разі пред`явлення їх до виконання, надання органом (посадовою особою), який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів. При цьому пунктом 10 Порядку №845 чітко встановлено, що стягувач має право повторно надсилати органові Казначейства повернутий виконавчий документ у встановлений пунктом 6 цього Порядку строк, перебіг якого починається з дня його повернення. Аналогічні положення містять частини четверта та п`ята статті 12 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

ОСОБА_1 вважає, що оскільки вказані виконавчі листи було пред`явлено ним до виконання ще на початку лютого 2023 року, проте 15.02.2023 повернуто органом казначейства, дана обставина свідчить про переривання строків пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Таким чином, на переконання позивача, повернення виконавчих документів без виконання не позбавляє його права на повторне пред`явлення виконавчих документів до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону №1404-VIII.

25.07.2023 позивач звернувся до Управління та повторно пред`явив до виконання оригінали виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 500/1417/19. Однак 10.08.2023 отримав лист від Управління від 02.08.2023, яким відповідач повернув виконавчі листи без виконання з підстав пропущення установлених строків пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Такі дії Управління позивач вважає протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, з огляду на що звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

08.09.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Управління заперечує проти позовних вимог та вказує, що відповідно до пункту 24 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 даного Порядку.

Виконавчі листи Тернопільського окружного адміністративного суду разом із заявою позивача про їх виконання надійшли до Управління 02.08.2023. Дані листи здані на пошту та відправлені Укрпоштою 25.07.2023. Відповідно до наданих виконавчих листів рішення суду набрало законної сили 01.04.2020 та 19.02.2020, строк пред`явлення до виконання: до 02.04.2023 та до 20.02.2023 відповідно. При цьому позивач не надав доказів переривання строку давності пред`явлення даних документів до виконання, часу перебування на виконанні в іншому органі.

Представник відповідача не погоджується з твердженнями позивача про те, що дані листи мають бути прийняті до виконання в іншому органі без врахування строків, так як вони вже подавалися до виконання, та вказує, що нормами законодавства закріплено право позивача звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на вказане просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.34-35).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №1417/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 у справі №500/1417/19 скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та, зокрема, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в користь ОСОБА_1 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в користь ОСОБА_1 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 заяву представника позивача Фльорківа О.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування понесених судових витрат при розгляді справи судом першої інстанції задоволено частково. Присуджено на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат у розмірі 9600,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

На виконання вищевказаних постанов в адміністративній справі №500/1417/19 27.07.2022 Тернопільським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листи:

щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь позивача 6000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу та 568,56 грн витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, в якому зазначено дату набрання законної сили судовим рішенням: 19.02.2020 та строк пред`явлення виконавчого документа до виконання: до 20.02.2023 (а.с.21);

щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь позивача 9600,00 грн судових витрат в якому зазначено дату набрання законної сили судовим рішенням: 01.04.2020 та строк пред`явлення виконавчого документа до виконання: до 02.04.2023 (а.с.22).

У лютому 2023 року позивач пред`явив до виконання вищевказані виконавчі листи, подавши відповідні заяви до Управління Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області. Управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області листом №2-02-06/141 від 15.02.2023 повернуто виконавчі листи без виконання на підставі підпункту 6 пункту 9 Порядку №845 у зв`язку з письмовою заявою позивача про повернення виконавчих документів (а.с.15).

25.07.2023 (цією датою виконавчі листи здано на пошту) позивач повторно пред`явив до виконання оригінали виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №500/1417/19, подавши відповідні заяви до Управління, які отримано 02.08.2023 (а.с.16, 17, 18, 37, 38, 39).

Однак листом Управління №04-10-3-10/2318 від 02.08.2023 виконавчі листи повернуто без виконання на підставі підпункту 1 пункту 9 Порядку №845. Так, у листі Управління вказано, що під час попереднього розгляду документів встановлено, що виконавчі документи пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку (строк пред`явлення виконавчих листів до 20.02.20233 та 02.04.2023) (а.с.19-20).

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Виконання рішень судів про стягнення коштів з держаних органів регулюється Законом України "Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (надалі Закон № 4901-VI) та Порядком №845.

Відповідно до статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Порядок №845 визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Підпунктом 24 Порядку №845 передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

За змістом пункту 6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Відповідно до вимог пункту 8 Порядку №845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Згідно з пунктом 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві, зокрема, у випадках, коли виконавчий документ пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Судом встановлено, що у лютому 2023 року позивач пред`явив до виконання виконавчі листи у справі №500/1417/19 в Управління Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області, що не відповідало вимогам підпункту 24 Порядку №84, за змістом якого стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають зазначені у пункті 6 Порядку №845 документи до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням. Відтак листом Управління Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області №2-02-06/141 від 15.02.2023 повернуто виконавчі листи без виконання у зв`язку з поданням стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа.

25.07.2023 позивач повторно пред`явив до виконання оригінали виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №500/1417/19, подавши відповідні заяви до Управління. Листом №04-10-3-10/2318 від 02.08.2023 відповідач повернув виконавчі листи без виконання у зв`язку з тим, що виконавчі документи було пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку.

Водночас суд звертає увагу, що за змістом абзацу дев`ятого пункту 6 Порядку №845 строки пред`явлення виконавчих документів перериваються в разі пред`явлення їх до виконання, надання органом (посадовою особою), який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів.

У свою чергу пункт 10 Порядку №845 передбачає, що стягувач має право повторно надсилати органові Казначейства повернутий виконавчий документ у встановлений пунктом 6 цього Порядку строк, перебіг якого починається з дня його повернення.

Пункт 6 Порядку №845 визначає, що виконавчі документи пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження. При цьому відповідно до частини першої статті 12 Закон №1404-VIII за загальним правилом виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Таким чином, оскільки виконавчі листи в адміністративній справі №500/1417/19 було пред`явлено позивачем до виконання в Управління Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області в лютому 2023 року, у визначений у них трирічний строк пред`явлення до виконання: до 20.02.2023 та до 02.04.2023 відповідно, і 15.02.2023 такі виконавчі документи повернуто органом казначейства без виконання, дана обставина свідчить про переривання строків пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Із аналізу частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону №1404-VIII, абзацу дев`ятого пункту 6 та пункту 10 Порядку №845 вбачається, що після переривання строку пред`явлення виконавчих документів до виконання у зв`язку з їх пред`явленням до виконання, перебіг трирічного строку починається з дня їх повернення (15.02.2023), а відтак на момент повторного пред`явлення ОСОБА_1 виконавчих листів до виконання в Управління 25.07.2023 строк пред`явлення їх до виконання не пропущено, вказаний строк спливає 16.02.2026.

Щодо твердження представника відповідача у відзиві про те, що позивач, звертаючись в Управління, не надав доказів переривання строку давності пред`явлення виконавчих листів до виконання, часу перебування на виконанні в іншому органі, то суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 9-3 Порядку №845 у разі повернення виконавчого документа орган Казначейства робить відмітку на такому документі про його повернення із зазначенням підстави та дати повернення, яка засвідчується підписом відповідальної особи, скріпленим гербовою печаткою.

Судом досліджено копії виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) коштів на користь ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи.

Такі виконавчі документи містять відмітку Управління Державної казначейської служби України у Тернопільському районі Тернопільської області про їх повернення із зазначенням підстави та дати повернення, зокрема, вказано про повернення виконавчих листів без виконання відповідно підпункту 6 пункту 9 Порядку №845 (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), дата повернення 15.02.2023. Зазначена відмітка засвідчена підписом відповідальної особи та скріплена гербовою печаткою відповідного органу Казначейства (а.с.21, 22).

Отже, отримавши 02.08.2023 від позивача виконавчі листи для пред`явлення до виконання, відповідач не міг не зауважити, що такі вже пред`являлися до виконання в іншому органі Казначейства у визначений в них строк.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відтак неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків та безпідставне повернення виконавчих документів без прийняття їх до виконання фактично призводять до порушення права стягувача на виконання судового рішення, що є невід`ємною складовою права особи на судовий захист.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про протиправність дій Управління щодо повернення позивачу без виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) на користь позивача 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, 9600,00 грн понесених судових витрат.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства, суд дійшов переконання, що з метою повного, всебічного захисту прав позивача належить зобов`язати Управління прийняти до виконання виконавчі листи, видані Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) на користь позивача 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, 9600,00 грн понесених судових витрат.

У цій частині позов підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Управління вчинити дії щодо виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) коштів на користь позивача, то суд зауважує, що ключовим правовим питанням у даній справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на повторне подання виконавчих документів до виконання в разі переривання строку їх пред`явлення після повернення виконавчих листів без виконання.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому, позовні вимоги в частині зобов`язання Управління вчинити дії щодо виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) коштів на користь позивача, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При вирішенні питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Разом з тим, на думку суду, в даному випадку підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо виконання відповідачем рішення у цій справі.

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 13.08.2023 (а.с.25).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо повернення ОСОБА_1 без виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) на користь ОСОБА_1 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, 9600,00 грн понесених судових витрат.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 6000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та 568,56 грн понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом 27.07.2022 в адміністративній справі №500/1417/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 9600,00 грн понесених судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (вулиця Дністровська, 14, місто Івано-Франківськ, 76018, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 16 жовтня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.