Справа № 320/29764/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 жовтня 2023 року Київ № 320/29764/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши позовну заяву Квартирно експлуатаційного відділу міста Біла Церква до Білоцерківського відділу державної служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправними дії та скасування постанов державного виконавця,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Квартирно експлуатаційного відділу міста Біла Церква до Білоцерківського відділу державної служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), про визнання протиправними дії та скасування постанов державного виконавця, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Білоцерківського відділу державної служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в особі державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасії Валентинівни;

- скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження винесені державним виконавцем Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасією Валентинівною за №71002816 від 14.02.2023; №71642246 від 25.04.2023; №72042705 від 16.06.2023; №72127563 від 29.06.2023; №72172950 від 29.06.2023; №7238235 від 28.07.2023.

Відповідно до вимог частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасією Валентинівною за №71002816 від 14.02.2023 відкрито виконавче провадження на підставі наказу №911/1008/22 Господарського суду Київської області; постановою державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасією Валентинівною за №71642246 від 25.04.2023 відкрито виконавче провадження на підставі наказу №911/975/22 Господарського суду Київської області; постановою державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасією Валентинівною за №72042705 від 16.06.2023 відкрито виконавче провадження на підставі наказу №911/1006/22 Господарського суду Київської області; постановою державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасією Валентинівною за №72127563 від 29.06.2023 відкрито виконавче провадження на підставі наказу №911/2022/20 Господарського суду Київської області; постановою державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасією Валентинівною за №72172950 від 29.06.2023 відкрито виконавче провадження на підставі наказу №911/1231/20 Господарського суду Київської області; постановою державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Шаповал Анастасією Валентинівною за №7238235 від 28.07.2023 відкрито виконавче провадження на підставі наказу №911/73/21 Господарського суду Київської області.

Вимогами ст. 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Передбачений цією статтею порядок судового оскарження рішень визначено, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження».

Так, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, суд бере до уваги, що предметом спору у цій справі позивачем вказано постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а не постанова про стягнення виконавчого збору тощо.

Це означає, що спірні постанови про відкриття провадження не підпадають під наведений у ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» перелік постанов державного виконавця, зокрема постанов про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, які можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, вирішення спору щодо правомірності рішень, дій та бездіяльності органу ДВС у цій справі відповідно до положень частини першої статті 74 Закону №1404-VIII, статей 339-345 ГПК України, ст. 287 КАС України належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, тобто Господарський суд у Київській області.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів . З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З огляду на це даний спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Тому, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

У справі, що розглядається, оскаржується дії та постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади чи місцевого самоврядування, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №320/29764/23 за позовом Квартирно експлуатаційного відділу міста Біла Церква до Білоцерківського відділу державної служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправними дії та скасування постанов державного виконавця.

2. У порядку виконання вимог частин п`ятої-шостої статті 170 КАС України суддя роз`яснює позивачу, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції господарського суду за правилами підсудності, визначеними ГПК України. Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Я.В. Горобцова