Справа № 380/15440/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 рокусправа № 380/15440/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» (місце проживання: 49094, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 30-а, РНОКПП 31543614) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000153/2 від 17.11.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що при здійсненні господарської діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» та Фірмою «GUF POLYMERS DISTRIBUTION COMPANY» (ОАЕ) було укладено Контракт №0501/22 від 05.01.2022, предметом якого є зобов`язання продавця продавати (поставляти), а покупця купувати полімерну сировину, найменування якої, кількість та ціни вказані у доданих специфікаціях до цього контракту. У зв`язку з поставкою товару, ТзОВ «СЕРВІСОПТОРГ» з метою його митного оформлення подало до Львівської митниці електронну митну декларацію, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості товару було надано документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її. Проте відповідач протиправно, на переконання позивача, здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що призвело до необхідності сплати різниці між сумами митних платежів та нанесено значних збитків позивачу. Крім того, позивачем зазначено, що заявлені товари до розмитнення, розмитнюється не вперше, та були розмитненні без будь-яких зауважень до заявленої митної вартості з боку митного органу. На підставі вказаного, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою від 11.07.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.07.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву.

На адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання, у якому відповідач просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 31.08.2023 у задоволенні клопотання представника Львівської митниці Державної митної служби України про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Також, від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропущення позивачем строку на звернення до суду.

Ухвалою від 31.08.2023 у задоволенні клопотання представника Львівської митниці Державної митної служби України про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи викладені у відзиві заперечення, відповідач зазначив, що під час здійснення митного контролю, а саме правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження митної вартості товарів, встановлено наявність розбіжностей в поданих документах. Також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовили необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені частинами другою четвертою статтею 53 Митного кодексу додаткові документи та відомості. Однак, відповідач вважає, що декларантом не спростовані наявні розбіжності у документах. Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» () зареєстроване 07.06.2001, як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Номер запису: 0001447).

Основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД:

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

17.29 Виробництво інших виробів з паперу та картону;

46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами;

46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;

52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

05.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» (Покупець) та Фірмою «GUF POLYMERS DISTRIBUTION COMPANY» (ОАЕ) (Продавець) було укладено Контракт №0501/22, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує полімерну сировину, найменування якої, кількість та ціни вказані у доданих специфікаціях до цього контракту.

Згідно з п. 2.2. загальна вартість Товару за цим Контрактом складається із суми всіх цін поставлених партій Товару під час дії цього Контракту. Валюта контракту долар США.

Пунктом 2.1. Контракту визначено, що на підставі письмового замовлення Покупця про потрібні марки Товару, його найменування, ціна, умови поставки та кількість вказуються в специфікаціях, що додаються, до цього Контракту. Ціна товару фіксується на момент виставлення проформи.

Відповідно до п. 4.1 Контракту терміни поставок обумовлюються у доданих специфікаціях до цього договору; п. 4.2. Умови постачання Товару CIF порт призначення Одеса (Україна) (Інкотермс 2010).

Додатковою угодою від 05.01.2022 до наведеного Контракту внесено зміни та п. 4.2. викладено у новій редакції: «Умови постачання Товару вказуються у доданих специфікаціях до даного договору».

За умовами п. 3.2. платежі за цим Контрактом здійснюються Покупцем у вигляді 100% (сто) відсотків передоплати на підставі проформи інвойсу на розрахунковий рахунок Продавця. Терміни платежів обумовлюються у проформах інвойсах.

Згідно з Специфікацією №28 від 26.09.2022 до наведеного Контракту між сторонами узгоджено постачання товару на наступних умовах: Найменування товару, Марка/Умови поставки/Кількість/Ціна/Пакування; Найменування товару, Марка/Умови поставки/Кількість /Ціна/Пакування; Найменування/Марка товару Умови поставки Кількість, метричних тонн Ціна, Доларів США за 1 тонну Всього, Доларів США Пакування Поліпропілен Marlex HGX 030 SP FCA PL Kutno 206,25 МТ 1120,00 доларів США 231000,00 доларів США Мішки по 25 кг, в контейнері на палетах Виробник/Страна походження: Saudi Polymers Company/ Саудовська Аравія.

Строк відвантаження: протягом 21 дня з моменту оплати. Умови оплати: Передоплата. Спосіб оплати: Банківський переказ.

На підставі вказаного, 26.09.2022 позивачу було виставлено Проформу-інвойс №99450597 в якому загальна вартість товару становить 231000,00 доларів США.

Відповідно до умов Контракту та вказаної Проформи, позивач здійснив передоплату у розмірі 231000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №99 від 29.09.2022.

З метою здійснення митного оформлення товарів, представником позивача, (декларантом) було подано митну декларацію №UA209190/2022/045608 від 13.11.2022, в якій митна вартість товару була визначена за ціною інвойсу (рахунку-фактури) №99481657 від 09.11.22 на суму 23100,00 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи:

-Сертифікат аналізу №б/н від 08.11.22;

-Рахунок-проформа .09.22;

-Рахунок-фактура (iнвойс) №99481657 від 09.11.22;

-Автотранспортна накладна №T00032665 LGP003958 від 09.11.22;

-Декларацiя про походження товару №99481657 від 09.11.22;

-Банківський платіжний документ №99 від 29.09.22;

-Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг 871 від 09.11.22;

-Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №78 від 09.11.22;

-Інформація біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22

-Зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22;

-Додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022;

-Додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митниця дійшла висновку про наявність розбіжностей у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, у зв`язку із чим повідомлено декларанта про те, що подані ним документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

ВМД виносилось на товар: Поліпропілен у первинній формі (гранули) без вмісту сополімерів, марка Marlex HGX-030 SP, швидкість потоку розплаву за методом ASTM D1238 3,0г/10хв. Використовується для виготовлення товарів загального споживання. Виробник: Saudi Polymers Company Торгова марка: Marlex, за ціною 1,1757 Дол. США за кг, на умовах поставки FCA Kutno.

Суд встановив, що митниця виявила такі розбіжності у поданій позивачем документах:

По ВМД №UA209190/2022/045608 від 13.11.2022:

- у гр.5 Т00032665 LGP003958 зазначено документ T122PL361010NU5HJ2B8, проте такого документу до митного оформлення не надано;

-платіжне доручення в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 не містить печаток чи підписів. Тому існує імовірність, що документи мають ознаки підробки (неточностей);

-рахунок на оплату транспортних витрат №871 від 09.11.2022 посилається на основний договір, проте такого договору до митного оформлення не надано.

Враховуючи викладене та посилаючись на ч.5 ст.54 Митного кодексу України, відповідач з метою упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

-транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

-рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

-виписку з бухгалтерської документації;

-каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».

Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

Декларант позивача просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи:

-рахунок-проформу, за яким було здійснено попередню оплату;

-специфікацію;

-комерційну пропозицію від 01.11.2022, що підтверджує вартість товару встановлену на листопад поточного року згідно з контрактом 0501/22 від 05.01.2022.

Проте, як вважає митниця проформа 99450597 виставлена 26.09.2022, не може враховувати вартість сировини на листопад.

-інформацію біржових організацій щодо вартості сировини зафіксована станом на 23.09.2022.

Також повідомлено митний орган, що подібний товар було розмитнено раніше:

-код товару - вартість зараз 1,18 дол/кг оформлявся раніше у Львові за ЕМД №UA49U2 від 05.11.20222 по ціні 1,18дол/кг.

За результатами розгляду ЕМД №UA209190/2022/045608 від 13.11.2022 (електронна митна декларація) та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000153/2 від 17.11.2022.

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000153/2 від 17.11.2022, в графі 33 зазначено: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI( далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов , зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, встановлено: У гр.5 Т00032665 LGP003958 зазначено документ T122PL361010NU5HJ2B8, проте такого документу до митного оформлення не надано. Платіжне доручення в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 не містить печаток чи підписів. Тому існує імовірність, що документи мають ознаки підробки (неточностей). Рахунок на оплату транспортних витрат №871 від 09.11.2022 посилається на основний договір, проте такого договору до митного оформлення не надано.

Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (пакування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах і та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс -листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. На вимогу декларантом надано :

Комерційна пропозиція від 01.11.2022, що підтверджує вартість товару встановлену на листопад поточного року згідно контракту 0501/22 від 05.01.2022. проте проформа 99450597 виставлена 26.09.2022, не може враховувати вартість сировини на листопад.

Інформація біржових організацій щодо вартості сировини зафіксована станом на 23.09.2022р.

Оскільки товар біржовий, а вартість сировини коливається, тому не доцільно застосовувати єдину вартість товару на тривалий проміжок часу. Копія митної декларації країни відправлення не надана, що унеможливлює перевірку правильності обчислення ціни товару.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митна вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-Vl розділ III.. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA400040/2022/33498 від 03.10.2022 - де митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.; Коригування не проводилось..».

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст. 248 МК України).

Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1-2 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч.4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 5 ст.53 МК України містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст. 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною 8 ст. 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Частиною другою статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до ч.4 ст. 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з ч.2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду.

Так, у постанові від 18.12.2018 у справі № 821/110/18 зазначено, що «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів».

У постанові від 17.07.2019 у справі №809/872/17 є такий висновок: « … витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […] Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

У постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15 вказано, що «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом».

У постанові від 05.03.2019 у справі №815/143/17 передбачено, що «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

У постанові від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17 «… в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства».

Також у згаданій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд зазначає таке.

Зазначеними вище нормами МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»; закон визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МК України; митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; закон визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

Таким чином, посадова особа митного органу не уповноважена вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

З метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та реалізації обов`язку послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості митний орган проводить процедуру консультацій з декларантом.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

У цій справі суд встановив, що заявник визначав митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунках-фактурах (інвойсі). На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, зокрема, сертифікат аналізу №б/н від 08.11.22, рахунок-проформу .09.22, рахунок-фактуру (iнвойс) №99481657 від 09.11.22, автотранспортну накладну №T00032665 LGP003958 від 09.11.22, декларацiя про походження товару №99481657 від 09.11.22, банківський платіжний документ №99 від 29.09.22, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг 871 від 09.11.22, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №78 від 09.11.22, інформацію біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22, зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22, додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022, додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022, автотранспортні накладні, декларації про походження товару, банківський платіжний документ, рахунки фактури про надання транспортно-експедиційний послуг.

Суд наголошує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як видно з матеріалів справи, а саме з договору, специфікацій, рахунків-фактур (інвойс), комерційної пропозиції, то в цих документах вказано вартість товару «поліпропіленова смола marlex», а саме: 23100USD за одну тонну, а відтак з метою здійснення митного оформлення товарів позивач подав митні декларації, в яких митна вартість була визначена за ціною вказаних вище інвойсах по кожному на суму 23000 USD, а загалом по специфікації 231000 USD.

Щодо аргументів митниці про те, що у гр.5 міжнародних автотранспортних накладних зазначено документ Т1, однак таких не було надано до митного оформлення. Копія митної декларації країни відправлення не надана, то суд зазначає таке.

Декларація Т1 - це документ, який є митною гарантією і застосовується для товарів, що перетинають територію ЄС (Євросоюзу) транзитом або для гарантії доставки товару від кордону ЄС до митного складу, або внутрішньої митниці чи навпаки.

За формою транзитна митна декларація - це бланк Т1, що заповнюється на імпортовані товари, що транспортуються від одного митного поста до іншого. Вони перетинають територію держави від прибуття до вибуття в незмінному вигляді, тобто, транзитом, і не потрапляють під митні збори і податки. Об`єктом декларування виступають товари, вироблені за межами ЄС.

Т1 - це гарантійний документ на користь митних органів ЄС, який супроводжує вантажі неєвропейського походження, що забезпечує гарантію сплати до бюджету ЄС митних зборів та мит. Декларація ТІ - це альтернатива системі TIR Carnet.

Необхідними документами для оформлення ТІ є: - CMR, - invoice, - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, - паспорт водія, - експортна декларація (при наявності), - інформація про пункт в`їзду на територію ЄС і пункт митного очищення.

Таким чином Декларація Т1, у розумінні ч. 3 ст. 53 МК України не відноситься до документів, що підтверджують митну вартість товарів.

Аналогічно МК України не відносить копію митної декларації країни відправлення до документів, що підтверджують митну вартість товарів. Копія митної декларації країни відправлення передбачена у ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, тобто відноситься до додаткових документів, які можуть витребовуватись у декларанта виключно за умови відсутності можливості визначити митну вартість на основі документів, передбачених у ч. 2 названої статті. При цьому вимога про надання такої декларації підлягає виконанню лише у разі наявності такої та якщо неможливо визначити митну вартість.

Таким чином, той аргумент митниці, що оскільки у гр.5 міжнародних автотранспортних накладних зазначено документ Т1, однак таких не було надано до митного оформлення, суд відхиляє.

Щодо твердження митниці, що платіжне доручення в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 не містить печаток та підписів, що спонукає до висновку, що документи мають ознаки підробки, то суд зазначає таке.

Пунктом 2.1. Контракту визначено, що на підставі письмового замовлення Покупця про потрібні марки Товару, його найменування, ціна, умови поставки та кількість вказуються в специфікаціях, що додаються, до цього Контракту. Ціна товару фіксується на момент виставлення проформи.

Відповідно до п. 3.2. платежі за цим Контрактом здійснюються Покупцем у вигляді 100% (сто) відсотків передоплати на підставі проформи інвойсу на розрахунковий рахунок Продавця. Терміни платежів обумовлюються у проформах інвойсах.

Згідно з Специфікацією №28 від 26.09.2022 до Контракту між сторонами було узгоджено постачання товару на умовах передоплати, вартість якого у загальному розмірі складає 231000,00 USD. У відповідності до п. З Специфікації №28 строк відвантаження становить протягом 21 дня з моменту оплати.

З проформи-інвойсу №99481657 від 09.11.2022 видно, що загальна вартість товару становить 231000,00 USD.

Також у платіжному дорученні в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 на суму переказу 231000,00USD, в призначенні платежу вказано PREPAYMENT (передоплата) FOR POLYPROPYLENE BY CNTR 0501/22 DD 05.01.2022, що дає змогу ідентифікувати вказаний платіж за поставлений товар.

Таким чином, умови контракту щодо оплати товару є виконані позивачем повністю.

Щодо безпосередньо зауваження митниці про відсутність печатки і підпису на платіжному документі, то суд зазначає, що цей платіжний документ за формою є електронним документом, а тому його юридична сила не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 року №2155-VI1I електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; кваліфікована електронна печатка - удосконалена електронна печатка, яка створюється з використанням засобу кваліфікованої електронної печатки і базується на кваліфікованому сертифікаті електронної печатки; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Згідно із ст. 5 вказаного вище Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Порядок використання електронного підпису банками, іншими особами, що здійснюють діяльність на ринках фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, операторами платіжних систем та/або учасниками платіжних систем, технологічними операторами платіжних послуг визначається Національним банком України. Порядок використання електронного підпису учасниками ринків капіталу та професійними учасниками організованих товарних ринків визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з ст. 7 цього ж Закону, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що платіжне доручення в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 є електронним документом і є допустимим доказом у цій справі.

Щодо аргументів митниці, що надані рахунки на оплату транспортних витрат посилаються на основний договір, проте такого до митного оформлення не надано, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як видно з матеріалів справи, на виконання вимог цієї норми до митного оформлення було надано транзитні декларації, автотранспортні накладні, довідки про транспортні витрати та рахунки на оплату транспортних послуг, а також додатково надано калькуляцію транспортних витрат, згідно з яким, вартість міжнародних транспортних послуг по маршруту Kutno (Польща) - м/п Краківець, автомобіль ВОЛЬВО ВС 3204 МХ/ НОМЕР_1 складає 42000,00 грн.

За змістом ст.53 МК України не встановлено конкретного та вичерпного переліку документів, які має подати декларант для підтвердження витрат на перевезення, тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами належними та допустимими. Тому надана позивачем довідка про транспортні витрати є саме таким доказом.

Щодо відсутності покликання на договір перевезення у вказаних документах, то наявність або відсутність цих відомостей не є ціноутворюючим фактором та не впливає саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Таким чином, у поданих митниці транспортних документах вказані всі необхідні відомості, що підтверджують вартість транспортних послуг, яку було включено до числових значень складових митної вартості товарів.

Щодо твердження митниці, що відомості щодо складових митної вартості (пакування) не підтверджено документально та не піддається перевірці, то суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2019 у справі №815/6817/17 виснував, що посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо складової митної вартості товару - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив з огляду на те, що відповідно до умов Контракту пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а вартість упаковки входить до ціни товару.

Таким чином, при визначенні у складі митної вартості товару вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, слід зважати на умови Контракту.

Так, відповідно до п. 6.3 Контракту визначено, що усі витрати з упаковки, маркування та пакувальних матеріалів відносяться на рахунок Продавця.

Таким чином, аргументи митниці щодо відсутності інформації про включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме вартості упаковки або робіт, які пов`язані з пакуванням, суд відхиляє.

Отже, у позивача відсутній обов`язок зазначення даних про витрати на пакування та маркування товару, оскільки вони включені до ціни товару.

Оцінюючи рішення відповідача про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, то суд зазначає таке.

Письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскаржуваних рішеннях відповідача про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г; застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митної декларації UA400040/2022/33498 від 03.10.2022, відповідно до якої митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.

Суд звертає увагу суду на те, що за джерело інформації митниця використала декларацію щодо митного оформлення товару, що відрізняються за контрагентом. При цьому відповідач не пояснив аргументацію визначення саме цієї декларації як джерела, а не будь-якої іншої.

Також відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо.

Тому зазначення лише номера та дати однієї митної декларації, котра була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про необгрунтованість оскаржуваного рішення.

При цьому суд наголошує, що відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17, - відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Отже, оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають встановленим у ч.2 ст. 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, а тому суд визнає їх протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2147,20 грн.

Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 2147,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., яка буде вирішена після постановлення рішення судом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №300/941/19, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 15.08.2023 у справі №818/1533/17.

Позивач на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу надав до суду: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1252704, договір №25 від 14.04.2023, Акт приймання-передачі робіт від 04.07.2023, довідку №25/8 від 04.07.2023.

Відповідач у відзиві зазначив, що сума витрат на правову допомогу, надану позивачу, - завищена, бо справа є незначної складності.

Водночас як видно з договору №25 від 14.04.2023 (абз.2 п.3.2), то разом з Актом Адвокатське об`єднання надсилає Клієнту Детальний опис робіт(послуг) та Рахунок-фактуру, який повинен бути сплачений протягом 5 (п`яти ) банківських днів з моменту підписання Клієнтом Акта приймання-передачі робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 3.6 цього ж Договору, детальний перелік послуг, а також розмір і порядок оплати Клієнтом Адвокатському об`єднанню гонорару окремо обумовлюється Сторонами та визначаються у відповідних додатках до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

У довідці №25/8 від 04.07.2023 зазначено, зокрема, що Клієнт сплатив Адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар) за отримання правової допомоги (послуг) шляхом перерахування на розрахунковий рахунок грошових коштів у розмірі 7000,00грн.

Однак, до матеріалів справи позивачем не долучено доказів на підтвердження перерахування на банківський рахунок зазначеної у довідці №25/8 від 04.07.2023 суми коштів. Це є підставою для сумніву щодо обставин оплати правової допомоги.

Крім того, Довідка №25/8 від 04.07.2023 не містить у собі визначення Додатку до Договору від 14.04.2023.

До того ж позивач не додав до матеріалів справи передбаченого абз.2 п.3.2 Договору Детального опису робіт(послуг), котрий згідно з умовами Договору Адвокатське об`єднання мало би надіслати Клієнту разом із Актом виконаних робіт.

З урахуванням цих обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх доказів того, що він поніс витрати на правничу допомогу на суму 7000,00грн.

Тому, суд не вбачає підстав для стягнення заявлених витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» (місце проживання: 49094, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 30-а, РНОКПП 31543614) до Львівської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000153/2 від 17.11.2022.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» (місце проживання: 49094, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 30-а, РНОКПП 31543614) з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) з її бюджетних асигнувань судовий збір на суму 2147 (дві тисячі сто сорок сім)грн.20коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.