Справа № 140/25926/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/25926/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати з 01.10.2015 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, щомісячно, до зміни законодавчого регулювання відповідних правовідносин без обмеження в часовому проміжку.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску

Копію вказаної ухвали позивача одержала 28.09.2023, тобто строк для усунення недоліків фактично встановлено (з врахуванням вихідних днів) по 09.10.2023 включно.

06.10.2023 на адресу суду надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка містила наступні аргументи:

1) пенсіонер не може і не повинен самостійно здійснювати донарахування чи перерахування пенсії в порядку і в розмірах, передбачених законом; спірна доплата є величиною змінною, оскільки щорічно формується на підставі Закону про державний бюджет на поточний рік, тому пенсіонер не може достовірно передбачати і знати якого розміру пенсію йому повинен виплатити орган Пенсійного фонду на черговий місяць та якого розміру доплата встановлюється на черговий рік, тож за законом орган пенсійного фонду - у даному випадку відповідач - зобов`язаний повідомляти пенсіонера про поточні зміни розміру належної йому пенсії;

2) нездійснення свого обов`язку відповідачем слід кваліфікувати як єдине тривале порушення конституційного права на пенсію, відповідно звернення чи не звернення до суду за захистом свого права у будь-який час не припиняє обов`язку відповідача на нарахування спірної доплати до пенсїї та її виплати щомісячно, а невиплата цих коштів є протиправним заволодінням чужим майном, тож відповідач є недобросовісним володільцем належних позивачу коштів;

3) у відповідності до вимог ч 4 ст. 122 КАС України слід застосувати тримісячний строк на звернення до адміністративного суду, з врахуванням дати надання відповіді відповідача на пропозицію позивача про досудове врегулювання спору, якою він відмовив у позасудовому врегулюванні спору, а саме - з 22.06.2023.

Судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було зроблено посилання на позицію Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії, яку суд зобов`язаний прийняти до уваги, а відтак, наведені позивачем аргументи свідчать виключно про незгоду із зробленими у вказаній справі висновками Верховного Суду і не свідчать про поважність пропуску строку на звернення до суду.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. До того ж, за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Отже, застосовуючи зазначені вище правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, до обставин цієї справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування приписів КАС України щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого частини 2 статті 122 КАС України строку, заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду не містила поважних причин пропуску такого строку, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою восьмою статті 169, статтею 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.В. Дмитрук