Справа № 500/6010/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6010/23

12 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що представник позивача звернувся із запитом до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та отримав відповідь №11/1/12067 від 17.08.2023 року. В ній було зазначено, що ОСОБА_1 не включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023 року № 7 про виплату додаткової грошової винагороди (постанова КМУ від 28.02.2022 року № 168) військовослужбовцям за грудень 2022 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2022 року (по справі №189/2183/22) визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (перебував у нетверезому стані під час виконання обов`язків військової служби) та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн. за грудень 2022 року.

Ухвалою від 22.09.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 11.10.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

12.12.2022 під час перевірки особового складу заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, старшим лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено солдата ОСОБА_1 , який під час виконання обов`язків військової служби перебував у нетверезому стані, про що було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 рапортом від 12.12.2022 за вх..№4275 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, що показав позитивний результат, який становив 2,26%о.

13.12.2022 на Позивача командиром військової частини НОМЕР_1 було складено протокол №17 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП та скеровано на розгляд до Покровського районного суду Дніпропетровської області. 16.12.2022 даним судом було винесено постанову № 189/2183/22, за якою Позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено штраф.

Протиправність невиплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, Позивач обґрунтовує тим, що його не може бути притягнено до дисциплінарної відповідальності за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння так як його притягнуто до адміністративної відповідальності. Тим самим ставлячи в пряму залежність притягнення його до дисциплінарної відповідальності від рішення суду, щодо військових адміністративних правопорушень та притягнення до адміністративної відповідальності.

Така позиція ОСОБА_1 не відповідає, як чинному законодавству так і усталеній судовій практиці, а тому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2023 № 3841, наданої на адвокатський запит від 17.07.2023 (копії додаються) ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 в період з в період з 22.04.2022 по 18.06.2022, з 21.06.2022 по 16.07.2022, з 27.07.2022 по 18.11.2022, з 03.12.2022 по 06.03.2023, з 09.03.2023 по 18.04.2023, 22.04.2023 по 24.04.2023. 3 27.04.2023 по 09.05.2023, 3 14.05.2023 бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровській області, Синельниківському районі, с.Новомиколаївка та с.Калинівське. Запорізької області, Пологівському районі, с. Новоіванівка та с.Ольгівське.

Відтак, у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях або забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., за грудень 2022 року.

Водночас, відповіддю в/ч НОМЕР_1 від 18.08.2023 № 3447, яка була зазначена вище, підтверджується, що відповідні виплати за вказані період не проводились.

В інтересах Позивача було направлено адвокатський запит, про який було зазначено вище з метою:

1) отримання інформації щодо підстав і причин ненарахування та невиплати шомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року. У разі непроведення виплат вищевказаної підвищеної додаткової грошової винагороди у зв`язку з притягненням до дисциплінарної або адміністративної (кримінальної) відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати копії документів, які стали підставою для позбавлення такого виду грошового забезпечення, а саме: матеріали службового розслідування з додатками до нього, витяг із наказу командира військової частини про завершення службового розслідування, витяги із наказу командира військової частини про притягнення до відповідальності та витяг із наказу командира військової частини про позбавлення додаткової грошової винагороди.

2) отримання довідки про виплачене та нараховане грошове забезпечення (додаткові виплати, компенсації) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.03.2022р. по теперішній час.

3) отримання довідки командира військової частини про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. Якщо довідки немає, то надати документи, які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

4) отримання витягів із наказу командира військової частини щодо проходження військової служби та місця перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.03.2022р. по теперішній час, а саме про вибуття (прибуття із) у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій, витяг із журналів бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки), витяги з наказів про залучення військовослужбовця до несення служби на блокпостах тощо.

Як вже було зазначено вище, у своїй відповіді від 18.08.2023 № 3447 Відповідач зазначив:

«Підпунктом 8 пункту 9 Доручення зазначено, що військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні, психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються.

Також до наказів про виплату додаткової винагороди не вносять військовослужбовців, які вчинили військове адміністративне правопорушення, за яке судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності (за місяць у якому така постанова надійшла у військову частину), що передбачено підпунктом 10 пункту 9 Доручення.

Таким чином, щомісячна премія та додаткова винагорода за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 не виплачувались.

Також повідомляю, що станом на 18.08.2023 нарахування грошового забезпечення відносно військової частини НОМЕР_1 здійснює Тернопільський ОТЦК та СП, у зв`язку із чим з приводу надання довідки про виплачене та нараховане грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 , рекомендую звернутись саме у зазначену установу.»

Адвокат звернувся із запитом до Тернопільського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та отримав відповідь №11/1/12067 від 17.08.2023 року. В ній було зазначено, що ОСОБА_1 не включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023 року № 7 про виплату додаткової грошової винагороди (постанова КМУ від 28.02.2022 року № 168) військовослужбовцям за грудень 2022 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2022 року (по справі №189/2183/22) визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (перебував у нетверезому стані під час виконання обов`язків військової служби) та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Військова частина НОМЕР_1 , як юридична особа у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, наказами і директивами Міністра оборони та наказами і директивами начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил, Статутами Збройних Сил України та іншими правовими актами.

12.12.2022 під час перевірки особового складу заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, старшим лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено солдата ОСОБА_1 , який під час виконання обов`язків військової служби перебував у нетверезому стані, про що було повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 рапортом від 12.12.2022 за вх..№4275 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, що показав позитивний результат, який становив 2,26%о.

13.12.2022 на Позивача командиром військової частини НОМЕР_1 було складено протокол №17 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП та скеровано на розгляд до Покровського районного суду Дніпропетровської області. 16.12.2022 даним судом було винесено постанову № 189/2183/22, за якою Позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено штраф.

Очевидно, Позивач та його представник помилково вважають, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 у справі № 202/10193/23 на нього було накладено стягнення за ч.3 ст. 172-20, оскільки у даній справі йдеться про зовсім іншу людину.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.12.2022 №140 за порушення вимог ст.ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статті 45, керуючись ст.ст. 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдата ОСОБА_3 , стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення ДОГАНА, позбавлено премії, а також не включено до наказу про виплату додаткової винагороди за грудень 2022 року, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022.

Протиправність невиплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, Позивач обґрунтовує тим, що його не може бути притягнено до дисциплінарної відповідальності за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння так як його притягнуто до адміністративної відповідальності. Тим самим ставлячи в пряму залежність притягнення його до дисциплінарної відповідальності від рішення суду, щодо військових адміністративних правопорушень та притягнення до адміністративної відповідальності.

Така позиція ОСОБА_1 не відповідає, як чинному законодавству так і усталеній судовій практиці.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту Ч.1-Ч.4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу вбачається, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

За правилами ст.1, ст.2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України регламентовано, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Як визначено ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Положеннями ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Ст. 11 Статуту визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Однак, в порушення перелічених вимог статутів, солдат ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, що у свою чергу стало причиною притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Дана обставина підтверджується, як поясненнями самого солдата ОСОБА_1 зазначеного у протоколі №17 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 13.12.2022 де він особисто засвідчив факт вживання алкогольних напоїв, так і актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тесту на алкоголь №4491 від 12.12.2022, згідно якого встановлено факт вживання ОСОБА_4 алкогольних напоїв.

Суд звертає увагу, що Позивача притягнуто наказом до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Суд зазначає, що один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна»

З огляду на наведене, правове регулювання вчинення військового адміністративного правопорушення може бути підставою для застосування заходів дисциплінарного впливу й не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа до адміністративної відповідальності. Водночас, для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи, що і було доведено.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду яка викладена в постанові від 07.11.2019 у справі №826/1610/18.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Однак, аналізуючи доводи Позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення даного проступку, необхідно виходити з того, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення».

Крім того, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Позивач своїми діями дискредитував звання військовослужбовця, оскільки поняття дискредитація перебуває у тісному зв`язку із поняттям дотримання морально-етичних норм та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет Збройних Сил України в очах громадськості.

Також, свої позовні вимоги Позивач та його представник обґрунтовують тим, що Постанова КМУ від 28.02.2022 р. №168 не містить будь яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю за перебування на військовій службі у період дії воєнного стану. Однак, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у пункті 2 1 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. У пункті 9 окремого доручення наведено перелік умов, при яких військовослужбовці не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та 30 000 гривень, зокрема підпунктом 9.8. визначено, що військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на військову службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються.

Доводи викладені у позовній заяві фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою Позивача з діями командування військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин суд вважає, що військова частина НОМЕР_1 діяла в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

Головуючий суддя Подлісна І.М.