Справа № 420/21588/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Белогві (вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058, 67600, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Белогві до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті постанови про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Белогві адміністративно- господарського штрафу № ПШ 020227 від 24.07.2023 р., якою на ТОВ Белогві накладено адміністративно - господарський штраф у розмірі 17 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 010566 від 31.05.2023р. Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області державної служби України з безпеки на транспорті прийнято Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.07.2023 р. № ПШ020227, якою на ТОВ «БЕЛОГВІ» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн. Актом проведення перевірки зафіксовано, що в результаті перевірки транспортного засобу FORD, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на момент перевірки водій не використовував особисту картку водія, внаслідок чого встановлено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону).

Не погоджуючись із зазначеною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови ґрунтуються на такому.

Так, позивач повідомляє, що на виконання договору на перевезення вантажів №01062021-ВД від 01.06.2021, укладеного між ТОВ «Автомагістраль-Південь»(Замовник) та ТОВ «Белогві» (Перевізник) (додається), 31.05.2023 ТОВ «БЕЛОГВІ» здійснювало перевезення будівельних матеріалів, а саме асфальтобетонної суміші гарячої (АСГ), яка використовується при відновленні мостового переходу через р. Ірпінь, поблизу с. Стоянка, Бучанського району, Київської області, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 21 від 31.05.2023 для ТОВ «Автомагістраль-Південь», яке є об`єктом критичної інфраструктури та з перших днів заздалегідь спланованої російської збройної агресії проти України щоденно виконує термінові та невідкладні завдання, пов`язані з відновленням зруйнованих російською федерацією критичних об`єктів інфраструктури, власними засобами допомагає з передислокацію військової техніки та зведенні фортифікаційних споруд з метою забезпечення обороноздатності, захисту державного кордону та територіальної цілісності нашої держави, що в тому числі та не за виключенням підтверджується ТТН. Підрядником - ТОВ «Автомагістраль-Південь» при виконанні робіт для якнайшвидшого відновлення мостового переходу через р. Ірпінь поблизу с. Стоянка. Бучанського району Київської області, зруйнованого внаслідок бойових дій, при перевезенні будівельних матеріалів 31.05.2023 було використано транспортний засіб FORD 4142D DC державний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «БЕЛОГВІ».

З огляду на викладене позивач вважає, що на підставі п. 1.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, це Положення не поширюється на спірні правовідносини, отже невикористання водіями ТОВ «Белогві» чіп-карток/карток/роздруківок даних до цифрового тахографу не є неправомірним та виключає наявність порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Позивач також не погоджується з притягненням його до відповідальності, передбаченої ч.1 абз. 3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, за що передбачено накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначає, що інспекторами державного нагляду (контролю) у м. Києві, в Акті № 010566 від 31.05.2023р. під час перевірки транспортного засобу FORD, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , зафіксоване порушення: на момент перевірки водій не використовував особисту картку водія. Не використання особистої карти водія та відсутність особистої карти водія, не є тотожними поняттями. Тому за порушення, яке полягає у не використанні водієм особистої карти водія, не передбачено відповідальність встановлену ч.1 абз. 3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», що підтверджує той факт, що Постанова № ПШ 020227 від 24.07.2023 р., якою на ТОВ Белогві накладено адміністративно - господарський штраф у розмірі 17 000, 00 грн., прийнята всупереч приписам чинного законодавства України, а тому така Постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

11.09.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Державної служби України з безпеки на транспорті

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідач вказує, що за результатами рейдової перевірки (перевірки на дорозі) складено акт проведення перевірки від 31 травня 2023 року № 010566 (далі - акт). Водій транспортного засобу ОСОБА_2 пояснень про причину порушення автотранспортного законодавства не надав, від підписання акта відмовився.

По суті виявленого порушення відповідач зазначив, що згідно пункту 6.1 Розділу VI Положення про робочий час і час відпочинку водіїв визначено, що автобуси, які використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Таким чином, оскільки ТОВ «БЕЛОГВІ» використовує найману працю водіїв, то повинен контролювати роботу водіїв, забезпечувати умови праці та відпочинку і дотримуватись вимог цього Положення.

Відповідач посилається на Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті та стверджує, що перевізники зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України. Таким чином, на перевізника покладено обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Надання послуг з перевезення вантажу Позивачем не заперечується та додатково підтверджується наявною в матеріалах справи товарно-транспортною накладною від 31.05.2023 № 21, відповідно до якої замовником перевезення є ТОВ «Автомагістраль- Південь», а автомобільним перевізником - ТОВ «Белогві».

Отже, підставою для висновків відповідачів про порушення позивачем вимог Закону № 2344-ІІІ слугувала відсутність на час проведення перевірки картки водія до цифрового тахографу (та відповідно її невикористання), яка повинна знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам.

Що стосується доводів позивача на те, що Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, не поширюється на спірні правовідносини, відповідач зазначив про таке.

Як зазначає відповідач, у спірному випадку не вбачається здійснення експлуатаційного утримання, будівництва та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури ТОВ «Белогві», з огляду на те, що транспортний засіб здійснював перевезення вантажу на замовлення ТОВ «Автомагістраль-Південь», тобто, надавав послуги з перевезення вантажів. Отже, відповідальним перевізником є ТОВ «Белогві», а не ТОВ «Автомагістраль Південь». Позивачем як на розгляд справи Укртрансбезпекою, так і до суду не надано жодних підтверджуючих документів, що ТОВ «Белогві», яке є перевізником в межах спірної справи, здійснює експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг. Договірні відносини з такого ремонту виникли у ТОВ «Автомагістраль-Південь» з відповідними замовниками, в той час як ТОВ «Белогві» є учасником договірних відносин з перевезення вантажів на замовлення ТОВ «Автомагістраль-Південь» (що підтверджується наданою товарно-транспортною накладною та наданим договором на перевезення вантажів № 01062021-ВД від 01.06.2021). Договір на перевезення вантажів № 01062021-ВД від 01.06.2021 не містить жодних положень про те, що його укладено з метою надання послуг з експлуатаційного утримання, будівництва та поточного ремонту автомобільних доріг.

На підставі викладеного, відповідач стверджує, що Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, поширюється на спірні правовідносини, а норма пункту 1.4 цього Положення не застосовується.

Враховуючи викладені обставини, відповідачі наполягають, що доводи та твердження Позивача не підтверджують факту порушення Укртрансбезпекою законодавства про автомобільний транспорт, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.

18.09.2023 року позивачем подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач всупереч доводам відповідача щодо відсутності доказів здійснення експлуатаційного утримання, будівництва та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури ТОВ «Белогві», зазначив, що факт використання транспортного засобу FORD 4142 DC державний номер НОМЕР_1 , котрий належить ТОВ «Белогві», при виконанні термінових та невідкладних завдань пов`язаних з відновленням об`єктів критичної інфраструктури, будівництвом, ремонтом та експлуатаційним утриманням автомобільних доріг та мостів для забезпечення та посилення обороноздатності держави, підтверджується Листом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області, як замовником робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21 + 140 автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп(на м. Будапешт через мм. Львів, Мукачево і Ужгород) Київська область (з розробкою проектної документації) за договором № 33-22 від 10.06.2023. Отже, ТОВ «Белогві», будучи залученим ТОВ «Автомагістраль-Південь» до перевезення асфальтобетонної суміші гарячої(АСГ), безпосередньо приймало участь у виконанні робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21+140 автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів. Мукачево і Ужгород) Київська область, що в свою чергу з огляду на ч. 6., п. 1.4 Положення, надавало право водіям ТОВ «Белогві» не використовувати чіп-картки/картки/роздруківки даних до цифрового тахографу та виключає наявність інкримінованого позивачу порушення.

22.09.2023 року від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач переконує, що у спірному випадку не вбачається здійснення експлуатаційного утримання, будівництва та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури ТОВ «Белогві» з огляду на те, що транспортний засіб, зафіксований під час проведення перевірки, здійснював перевезення вантажу на замовлення ТОВ «Автомагістраль-Південь», тобто надавав послуги з перевезення вантажів.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Белогві», , зареєстроване юридичною особою 28.03.2000. Відомості про юридичну особу внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основний вид діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

31.05.2023 року о 15 год. 20 хв. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті на ділянці «кінцева дорога в районі зупинки «Південна Борщагівка» на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 26.05.2023 року №000459 проведено перевірку транспортного засобу марки FORD державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ; водій ОСОБА_1 , документ, що посвідчую особу водія: посвідчення водія НОМЕР_3 , виданий УДАІ ГУМВС України в м. Києві, на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатом чого складено Акт перевірки №010566 від 31.05.2023 року (а.с. 11,89-95).

В акті зафіксовано, що власником транспортного засобу є ТОВ «ОТП Лізинг», автомобільний перевізник ТОВ «Белогві», , згідно товарно-транспортної накладної.

Під час перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу, згідно ТТН №21 від 31.05.2023 року, водій ОСОБА_1 не використовує особисту картку водія до цифрового тахографу, про що свідчить роздруківка роботи цифрового тахографу за 31.05.2023 року, чим порушено п. 3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року. Відповідальність за яке (порушення) передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме на момент проведення перевезення водій ОСОБА_1 не використовує особисту картку водія до цифрового тахографу, про що свідчить роздруківка роботи цифрового тахографу за 31.05.2023 року.

У графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено: водій від підпису та пояснення відмовився.

Для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №010566 від 31.05.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті направлені на адресу ТОВ «Белогві» Запрошення на 03.07.2023 року, 17.07.2023 року та 24.07.2023 року, на розгляд справи, маючи при собі документ що підтверджує особу; документ що підтверджує повноваження представництва інтересів юридичної особи; належним чином завірені копії: виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, наказу(ів) про призначення водія, виписки з книги реєстрації наказів про призначення на посаду водія (а.с. 86-88).

Позивач не заперечував завчасного отримання Запрошення на розгляд справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем подано до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Пояснення для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 17.07.2023 року, які зареєстровані 24.07.2023 року за №23873/0/22-23 (а.с. 42-45, 101-104).

Згідно пояснень позивач просив врахувати при прийнятті рішення при розгляді Акту №010566 від 31.05.2023 року, те що ТОВ «БЕЛОГВІ» здійснювало перевезення будівельних матеріалів зазначених в товарно-транспортній накладній для ТОВ «Автомагістраль-Південь», яке є об`єктом критичної інфраструктури та з перших днів заздалегідь спланованої російської збройної агресії проти України щоденно виконує термінові та невідкладні завдання пов`язані з відновленням зруйнованих критичних об`єктів інфраструктури, власними засобами допомагає з передислокацію військової техніки та зведенні фортифікаційних споруд з метою забезпечення обороноздатності, захисту державного кордону та територіальної цілісності нашої держави, що в тому числі та не за виключенням підтверджується ТТН в даному конкретному випадку. На підтвердження вищезазначеного ТОВ «БЕЛОГВІ» надає Лист № 761/09 211 083/09 від 11.07.2023 (додається), наданий Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області. … ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Підрядник) при виконанні робіт для якнайшвидшого відновлення мостового переходу через р. Ірпінь поблизу с. Стоянка, Бучанського району, Київської області, зруйнованого внаслідок бойових дій, при перевезенні будівельних матеріалів 31.05.2023 було використано транспортний засіб FORD 4142 DC державний номер НОМЕР_1 , котрий належить ТОВ «БЕЛОГВІ».

Разом із поясненнями ТОВ «БЕЛОГВІ» були подані додатки, а саме: 1. Копія Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - 11 арк.; 2. Копія наказу про призначення водія - 1 арк.; 3. Копія листа № 761/09 211 083/09 від 11.07.2023 - 1 арк.; 4. Копія Договору № 33-22 від 10.06.2023 на виконання робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21+140 автомобільної дороги загального користування державного значення М06 Київ-Чоп(на м. Будапешт через мм. Львів. Мукачево і Ужгород) Київська область (з розробкою проектної документації) укладеного між Службою автомобільних доріг у Київській області (Замовник) (наразі Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Підрядник) - 19 арк.; 5. Договір № 01062021-ВД від 01.06.2021 на перевезення вантажів, укладений між ТОВ «Белогві» та ТОВ «Автомагістраль-Південь» з додатками та додатковими угодами 6 арк.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.07.2023 року №ПШ020227 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі Акту перевірки №010566 від 31.05.2023 року, притягнуто ТОВ «Белогві» до відповідальності за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано до нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000, 00 грн. (а.с. 12).

Позивач подав скаргу на постанову від 24.07.2023 року №ПШ020227 до Державної служби України з безпеки на транспорті (а.с. 46-50), однак листом від 03.08.2023 року №7394/3.1/15-23 скаргу ТОВ «Белогві» залишено без задоволення, а постанову від 24.07.2023 року №ПШ020227 без змін.

Не погоджуючись із постановою від 24.07.2023 року №ПШ020227 про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.ч. 12-19 ст. 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, здійснює у пунктах пропуску через державний кордон України у мультимодальних терміналах, де відбувається розвантаження транспортного засобу для подальшого слідування власним ходом під час виконання міжнародних мультимодальних перевезень залізничним транспортом, документальний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

використовувати спеціалізовані автомобілі;

використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;

супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;

використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до ст. 48 Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст.39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

На підставі викладеного суд відхиляє доводи позивача, наведені у позові, про те, що визначений статтею 48 Закону №2344-III перелік документів не містить прямого вказання на обов`язкову наявність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що свідчить про відсутність порушення вищевказаної норми.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р. (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п.3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР 994_016, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР 994_016 здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР) 994_016;

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення №340 у редакції від 27.01.2023 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» (пункт 1.1 розділу I).

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2 розділу I).

Пунктом 1.3 розділу I Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

У свою чергу, пункт 1.4 розділу I Положення №340 визначає, що це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;

під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;

транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем;

сільськогосподарськими підприємствами або підпиємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств;

закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності;

транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.

Відповідно до пункту 1.5 розділу I Положення №340, у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник);

тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Пункти 5.1, 5.2 розділу V Положення №340 встановлюють, що тривалість щоденного (міжзмінного) відпочинку водія протягом будь-якого двадцятичотиригодинного періоду, рахуючи від початку робочого дня (зміни), має бути не менше 11 послідовних годин.

Якщо протягом робочої зміни ТЗ керують два водії, кожний водій повинен мати щоденний відпочинок тривалістю не менше 9 послідовних годин.

Згідно вимог пункту 6.1 розділу VI Положення №340, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Отже, враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1 Положення № 340, для вантажних автомобілів понад 3,5 тон встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

Матеріалами перевірки підтверджено, що перевіряємий транспортний засіб був обладнаний тахографом, у зв`язку з чим, облік режиму праці та відпочинку має здійснюватись з використанням тахографа.

Таким чином, в розумінні вказаних норм, водій транспортного засобу, здійснюючи перевезення вантажу, зобов`язаний мати при собі та надати посадовій особі Укртрансбезпеки протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР 994_016, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

В акті перевірки №010566 від 31.05.2023 року зафіксовано порушення, а саме: при перевезенні вантажу, згідно ТТН №21 від 31.05.2023 року, водій ОСОБА_1 не використовує особисту картку водія до цифрового тахографу, про що свідчить роздруківка роботи цифрового тахографу за 31.05.2023 року, чим порушено п. 3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року.

При зверненні з даним позовом до суду позивач свою позицію щодо незаконності спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 020227 від 24.07.2023 року обґрунтовував посиланнями на те, що на виконання договору на перевезення вантажів № 01062021-ВД від 01.06.2021, укладеного між ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Замовник) та ТОВ «Белогві» (Перевізник) (додається), 31.05.2023 ТОВ «БЕЛОГВІ» здійснювало перевезення будівельних матеріалів, а саме асфальтобетонної суміші гарячої (АСГ), яка використовується при відновленні мостового переходу через р. Ірпінь, поблизу с. Стоянка, Бучанського району, Київської області, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 21 від 31.05.2023, для ТОВ «Автомагістраль-Південь», яке є об`єктом критичної інфраструктури.

З огляду на викладене позивач вважає, що на підставі п. 1.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, це Положення не поширюється на спірні правовідносини, отже невикористання водіями ТОВ «Белогві» чіп-карток/карток/роздруківок даних до цифрового тахографу не є неправомірним та виключає наявність порушення.

У свою чергу відповідач заперечував щодо цих доводів позивача, посилаючись на те, що договір на перевезення вантажів № 01062021-ВД від 01.06.2021, укладений між ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Замовник) та ТОВ «Белогві» (Перевізник), не містить жодних положень про те, що його укладено з метою надання послуг з експлуатаційного утримання, будівництва та поточного ремонту автомобільних доріг. Отже, ТОВ «Белогві» є учасником договірних відносин з перевезення вантажів на замовлення ТОВ «Автомагістраль-Південь», тому на нього розповсюджується дія Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт встановлена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме для автомобільних перевізників.

Так, стаття 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «Белогві» (Перевізник) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Замовник) укладений Договір на перевезення вантажів №01062021-ВД від 01.06.2021 року, згідно якого Перевізник зобов`язується надати Замовнику послуги по перевезенню Вантажу на умовах, визначених у даному Договорі, автомобільним транспортом, а Замовник прийняти й оплатити належним чином виконані Перевізником послуги по перевезенню. Фактичний об`єм та загальна вартість наданих за цим Договором послуг визначається на підставі підписаних Сторонами Актів виконаних робіт (наданих послуг). Конкретні умови щодо термінів надання послуг, об`єму та номенклатури вантажу, пункти завантаження, доставки та маршрути перевезення, обумовлюються в товарно-транспортних накладних до цього Договору або Додатках до цього Договору (а.с. 13-18).

Згідно товарно-транспортної накладної №21 від 31.05.2023 року, 31.05.2023 року ТОВ «Белогві» (Перевізник), автомобіль FORD державний номер НОМЕР_1 , на замовлення ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Замовник) здійснював перевезення вантажу (найменування АСГ - асфальтобетонної суміші гарячої) (а.с. 19).

Позивач стверджує, що здійснював перевезення вантажу, що використовується при відновленні мостового переходу через р. Ірпінь, поблизу с. Стоянка, Бучанського району, Київської області, для ТОВ «Автомагістраль-Південь», яке є об`єктом критичної інфраструктури.

До суду наданий Договір №33-22 від 10.06.2022 року на виконання робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21+140 автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп (на м. Будапешт через мм, Львів, Мукачево і Ужгород, Київська область (з розробкою проектної документації), укладений між Службою автомобільних доріг у Київській області (Замовник) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Підрядник) (а.с. 20-38).

Також позивачем надано до суду лист Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області «За вимогою» від 11.07.2023 року №761/09 211 083/09, який видано на підтвердження, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (надалі Товариство) () є підприємством, яке з початку російської збройної агресії проти України, виконує термінові та невідкладні завдання пов`язані з відновленням об`єктів критичної інфраструктури, будівництвом, ремонтом та експлуатаційним утриманням автомобільних доріг та мостів для забезпечення та посилення обороноздатності держави. При відновленні зруйнованих об`єктів критичної інфраструктури та для оперативної реалізації завдань, на підставі договірних відносин, Товариством в тому числі використовується велика кількість транспортних засобів та спеціальних механізмів. Також повідомлено, що на виконання Договору № 33-22 від 10.06.2023 на виконання робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21+140 автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп(на м. Будапешт через мм. Львів. Мукачево і Ужгород) Київська область (з розробкою проектної документації) укладеного між Службою автомобільних доріг у Київській області (Замовник) (наразі Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Підрядник), Підрядником при виконанні робіт для якнайшвидшого відновлення мостового переходу через р. Ірпінь поблизу с. Стоянка, Бучанського району, Київської області, зруйнованого внаслідок бойових дій, при перевезенні будівельних матеріалів 31.05.2023 було використано транспортний засіб FORD 4142D DC, державний номер НОМЕР_1 , котрий належить ТОВ «БЕЛОГВІ» (а.с. 39-40).

Тобто, 31.05.2023 року, у день зупинення та проведення рейдової перевірки, транспортний засіб FORD 4142D DC, державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «БЕЛОГВІ», використовувався для перевезення будівельних матеріалів для виконання робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21+140 автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп(на м. Будапешт через мм. Львів. Мукачево і Ужгород) Київська область.

Відповідно до пункту 1.4 розділу I Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (Положення №340 у редакції від 27.01.2023 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.

Спірним між сторонами стало питання щодо застосування до спірних правовідносин пункту 1.4 розділу I Положення №340.

Дослідивши матеріалами справи, суд погоджується з твердженням позивача про те, що ТОВ «Белогві», будучи залученим Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» до перевезення асфальтобетонної суміші гарячої(АСГ), тобто будівельних матеріалів для виконання робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21+140 автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп(на м. Будапешт через мм. Львів. Мукачево і Ужгород) Київська область, має право на застосування пункту 1.4 розділу I Положення №340.

Суд погоджується, що згідно приписів ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Зокрема, відповідно до норм Положення № 340 та Інструкції №385, водій транспортного засобу, здійснюючи перевезення вантажу, зобов`язаний мати при собі та надати посадовій особі Укртрансбезпеки протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР 994_016, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Водночас, у даному випадку до спірних правовідносин слід застосовувати пункт 1.4 розділу I Положення №340.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем як на розгляд справи Укртрансбезпекою, так і до суду не надано жодних підтверджуючих документів, що ТОВ «Белогві», яке є перевізником в межах спірної справи, здійснює експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем подано до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Пояснення для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 17.07.2023 року, які зареєстровані 24.07.2023 року за №23873/0/22-23 (а.с. 42-45, 101-104).

Згідно пояснень позивач просив врахувати при прийнятті рішення при розгляді Акту №010566 від 31.05.2023 року, те що ТОВ «БЕЛОГВІ» здійснювало перевезення будівельних матеріалів зазначених в товарно-транспортній накладній для ТОВ «Автомагістраль-Південь», яке є об`єктом критичної інфраструктури та з перших днів заздалегідь спланованої російської збройної агресії проти України щоденно виконує термінові та невідкладні завдання пов`язані з відновленням зруйнованих критичних об`єктів інфраструктури, власними засобами допомагає з передислокацію військової техніки та зведенні фортифікаційних споруд з метою забезпечення обороноздатності, захисту державного кордону та територіальної цілісності нашої держави, що в тому числі та не за виключенням підтверджується ТТН в даному конкретному випадку. На підтвердження вищезазначеного ТОВ «БЕЛОГВІ» надає Лист № 761/09 211 083/09 від 11.07.2023 (додається), наданий Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області. … ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Підрядник) при виконанні робіт для якнайшвидшого відновлення мостового переходу через р. Ірпінь поблизу с. Стоянка, Бучанського району, Київської області, зруйнованого внаслідок бойових дій, при перевезенні будівельних матеріалів 31.05.2023 було використано транспортний засіб FORD 4142 DC державний номер НОМЕР_1 , котрий належить ТОВ «БЕЛОГВІ».

Разом із поясненнями ТОВ «БЕЛОГВІ» були подані додатки, а саме: 1. Копія Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - 11 арк.; 2. Копія наказу про призначення водія - 1 арк.; 3. Копія листа № 761/09 211 083/09 від 11.07.2023 - 1 арк.; 4. Копія Договору № 33-22 від 10.06.2023 на виконання робіт з капітального ремонту мостового переходу через р. Ірпінь на км 21+140 автомобільної дороги загального користування державного значення М06 Київ-Чоп(на м. Будапешт через мм. Львів. Мукачево і Ужгород) Київська область (з розробкою проектної документації) укладеного між Службою автомобільних доріг у Київській області (Замовник) (наразі Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (Підрядник) - 19 арк.; 5. Договір № 01062021-ВД від 01.06.2021 на перевезення вантажів, укладений між ТОВ «Белогві» та ТОВ «Автомагістраль-Південь» з додатками та додатковими угодами 6 арк.

Щодо посилання відповідача на відсутність у транспортного засобу на момент зупинки спеціальних сигнальних пристроїв.

Позивач наполягає, що враховуючи ракурси зйомки (зйомка знизу, по відношенню до кабіни транспортного засобу) неможливо встановити відсутність тих самих спеціальних сигнальних пристроїв, враховуючи той факт, що дані сигнальні пристрої розташовано горизонтально над задньою частиною кабіни транспортного засобу, що в свою чергу не суперечить закону, з огляду на відсутність в законодавстві будь-яких норм по розміщенню спеціальних світлових пристроїв на кабіні транспортного засобу.

Відповідач доказів зворотного до суду не надав.

Таким чином, враховуючи обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки необґрунтовано та безпідставно притягнули до відповідальності на підставі ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт позивача - ТОВ «БЕЛОГВІ».

Що стосується оформлення результатів перевірки, процедури розгляду справи про порушення та застосування адміністративно-господарських штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20-24 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Як встановлено судом, за результатами рейдової перевірки посадовими особами Відділу держаного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті складений Акт №010566 від 31.05.2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Вищезазначеним актом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до п.п. 25-30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення.

За наявності в діях фізичної особи - автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Позивач не заперечує щодо факту його повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення.

Однак, як вже було зазначено судом, оскаржувана постанова прийнята відповідачем за відсутності підстав для застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «БЕЛОГВІ», оскільки відповідачем не враховано наявність обставин передбачених пунктом 1.4 розділу I Положення №340.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішення по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті № ПШ 020227 від 24.07.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «БЕЛОГВІ» прийнята відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру у 3000, 00 грн. позивачем надано:

копію Договору про надання правової допомоги №0105-АДВ від 01.05.2023 року, укладеного між ТОВ «БЕЛОГВІ» (Клієнт) та адвокатом - Хмеленко Ярослав Олександрович, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 004991 від 19.04.2023 року (а.с. 55-61). Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та відображається у Акті наданих послуг.

Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 16.08.2023 року, яким розраховано загальну вартість послуг за правову допомогу 3000,00 грн. (а.с. 62);

Акт приймання-передачі послуг про надання правової допомоги від 16.08.2023 року на суму 3000,00 грн., підписаний сторонами без зауважень (а.с. 63-64).

Отже, матеріалами справи підтверджується надання правової допомоги ТОВ «БЕЛОГВІ» у справі №420/21588/23.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві не висловив своїх заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що даний спір не є занадто складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, згідно ч. 5 ст. 262 КАС України.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу не є завищеним та не підлягає зменшенню.

Відтак, суд вважає клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., згідно платіжного документа №72955 від 14.08.2023 року (а.с. 10).

Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті, який є юридичною особою, за відсутності статусу юридичної особи у територіального органу Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, яким прийнято оскаржувану постанову.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 132, 134, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Белогві (вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 020227 від 24.07.2023 року.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Белогві (вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000, 00 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Белогві (вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук