Справа № 420/17041/23
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, буд. 19; ), Державної судової адміністрації (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; ) про визнання протиправним дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, буд. 19; ), Державної судової адміністрації (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; ), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно.

Ухвалою від 17.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 17.07.2023 зупинено провадження у справі №420/17041/23 до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду від 09.05.2023 року по справі №260/3564/22.

31.07.2023 року (вх. №ЕП/29637/23) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 13.10.2023 року поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2020 року по теперішній час позивач проходить службу в Службі судової охорони, а саме в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Одеській області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивач, як особа державно-виконавчої служби протягом цього часу мав прав на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень. Але, відповідач протиправно не виплачував позивачу зазначену винагороду, а на його звернення відповів відмовою у виплаті.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, з 2020 року по теперішній час позивач проходить службу в Службі судової охорони, а саме в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Одеській області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивач, як особа державно-виконавчої служби протягом цього часу мав прав на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень. Але, відповідач протиправно не виплачував позивачу зазначену винагороду, а на його звернення відповів відмовою у виплаті.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (в редакції від 22.03.2022) встановлено, що на період дії воєнного стану, особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

З 01.07.2022 в зазначену постанову було внесені зміни, встановлено, що на період дії воєнного стану, особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №754, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 червня 2022 року.

При цьому, відповідно до п.2 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 вересня 2022 року.

Відповідно до ст.57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків.

Враховуючи, що постанова Кабінету Міністрів України №1146 від 08.10.2022, оприлюднена у газеті «Урядовий кур`єр» 18.10.2022, та набрала чинності саме 18.10.2022, а постанова Кабінету Міністрів України №754 оприлюднена в газеті «Урядовий кур`єр» 08.07.2022, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.57, 58 Конституції України, саме з цих дат 18.10.2022 та 08.07.2022 можуть бути застосовані обмеження щодо виплати додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, а не з 01.09.2022 та 01.06.2022, як зазначену у п.2 відповідних постановах.

Таким чином, суд вимушений підсумувати, що в період з 24.02.2022, особам рядового і начальницького складу, мало право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісячно, за умови, що вони несуть службу в органах і установах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Таким чином, особи рядового і начальницького складу, які несли в період з 24.02.2022 мали право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 30000 гривень, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168, пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

На переконання суду, у цьому випадку поняття «несення служби» тотожні поняттю «проходження служби». Оскільки, законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання проходять службу в органах, немає ніяких підстав, що вони службу не несуть, особливо коли це стосується виплати грошової винагороди.

Також, не приймаються судом до уваги, посилання відповідача на різні коди бюджетної класифікації, на підставі яких проводилися обрахунку під час внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Надання цієї додаткової винагороди, є виключним повноваженням Кабінету Міністрів України. Він мав право встановлювати розмір, підстави, умови, обмеження та виключення з виплати цієї додаткової винагороди. У постанові, з врахуванням наступних змін, досить чітко передбачено право осіб рядового і начальницького складу (тобто тих, хто має спеціальні звання) в період з 24.02.2022р., і зазначене право обмежено лише несенням служби у місцевості в районі проведення воєнних (бойових) дій. Будь-яких виключень для осіб начальницького складу, які несуть службу у цій місцевості, але в установах судової охорони, Кабінетом Міністрів України в постанові №168 не передбачено.

За відсутності з боку нормотворця будь-яких обмежень для осіб начальницького складу, у суду немає підстав для обмежувального тлумачання цієї норми, штучно звужуючи права позивача.

У будь-якому випадку, якщо у нормотворця була мета на обмеження у виплатах, осіб які несуть службу, це повинно було чітко визначено в постанові КМУ №168, та не може бути вирішено шляхом обмежувального тлумачення.

Також судом враховується, правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, по аналогічній адміністративній справі, яка є зразковою.

Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову 21.09.2023 у справі №260/3564/22 (Оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.10.2023 року) Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року залишити без змін., яка згідно з нормами статті 359 КАС України набрала законної сили у день прийняття.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, буд. 19; ), Державної судової адміністрації (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; ) про визнання протиправним дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2023 р.

Суддя О.М. Тарасишина