Справа № 420/3227/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3227/22

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

повний текст судового рішення

складено 29.06.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу, Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування вимог, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДПС) в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску Головного управління ДПС в Одеській області від 15.01.2020 року №Ф-1166-25-У;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску Головного управління ДПС в Одеській області від 26.04.2021 року №Ф-1166-25-У.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона вважає оскаржувані вимоги ГУ ДПС в Одеській області незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач була найманим працівником і єдиний внесок за неї, як за застраховану особу, в розмірі не менше мінімального, регулярно нараховував та сплачував роботодавець, у зв`язку із чим позивач вважає, що у неї був відсутній обов`язок самостійно сплачувати ЄСВ за спірні періоди не залежно від факту реєстрації її як фізичної особи підприємця, оскільки фактично підприємницької діяльності вона не здійснювала, а була найманим працівником.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року позов задоволено частково наступним чином:

- визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2020 року №Ф-1166-25-У на суму 21397,20 грн., винесену за період з липня 2017 року по серпень 2019 року включно;

- визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу, про сплату боргу (недоїмки) від 26.04.2021 року №Ф-1166-25-У в частині податкового боргу на суму 32226,80 грн., винесену за періоди: 2017 рік - вересень 2019 року, липень 2020 року листопад 2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця з 07.09.2010 року, про що зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 було припинено за її заявою з 02.12.2021 року.

Відповідно до відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування (форма ОК-7) за позивача єдиний внесок, як за застраховану особу, в розмірі не менше мінімального у період з липня 2017 року серпень 2019 року, липень 2020 року грудень 2020 року сплачував роботодавець ТОВ «Каргоімпекс».

Головним управлінням ДПС в Одеській області відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів було сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2020 року №Ф-1165-У, в якій зазначено про наявність у позивача станом на 31.10.2019 року боргу зі сплати єдиного внеску на загальну суму 26848,68 грн. (за календарні періоди: січень 2017 року - вересень 2019 року), яка, як вбачається з інтегрованої картки платника єдиного внеску контролюючим органом, складається з наступних сум:

- 8448,00 грн. - за І - ІV квартали 2017 - (мінімальна заробітна плата 3200,00 грн. х 22% = 704,00 грн. х 12 місяців);

- 9828,72 грн. - за І - ІV квартали 2018 року (по строку відповідно, 19.04.2018 року, 19.07.2018 року, 19.10.2018 року, 21.01.2019 року) (мінімальна заробітна плата 3723,00 грн. х 22% = 819,06 грн. х 3 місяці = 2457,18 грн. за кожний квартал);

- 8262,54 грн. - за І - ІІІ квартали 2019 року на загальну суму (по строках, відповідно, 19.04.2019 року, 19.07.2019 року, 21.10.2019 року) (мінімальна заробітна плата 4173,00 грн. х 22% = 918,06 грн. х 3 місяці = 2754,18 грн. за кожний квартал);

- 309,42 грн. пеня, нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № за період з 22.10.2013 року по 21.10.2014 року.

Зазначена податкова вимога була узгоджена та направлена Головним управлінням ДПС в Одеській області до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання.

Крім того, Головним управлінням ДПС в Одеській області також було сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.04.2021 року №Ф-1165-У, в якій зазначено про наявність у позивача станом на 31.01.2021 року боргу зі сплати єдиного внеску на загальну суму 38098,16 грн. яка, як вбачається з інтегрованої картки платника єдиного внеску контролюючим органом, складається з наступних сум:

- 8448,00 грн. - за І - ІV квартали 2017 (мінімальна заробітна плата 3200,00 грн. х 22% = 704,00 грн. х 12 місяців);

- 9828,72 грн. - за І - ІV квартали 2018 року (по строку відповідно, 19.04.2018 року, 19.07.2018 року, 19.10.2018 року, 21.01.2019 року) - (мінімальна заробітна плата 3723,00 грн. х 22% = 819,06 грн. х 3 місяці = 2457,18 грн. за кожний квартал);

- 11016,72 грн. - за І - ІV квартали 2019 року (по строках, відповідно, 19.04.2019 року, 19.07.2019 року, 21.10.2019 року, 20.01.2020 року) на загальну суму (мінімальна заробітна плата 4173,00 грн. х 22% = 918,06 грн. х 3 місяці = 2754,18 грн. за кожний квартал);

- 6295,30 грн. - за І - ІІІ квартали 2020 року, в тому числі: 2078,12 грн. за І квартал 2020 року (січень та лютий 2020 року) (мінімальна заробітна плата 4723,00 грн. * 22% * 2 місяці); 1039,06 грн. - за ІІ квартал 2020 року (червень 2020 року) (мінімальна заробітна плата 4723,00 грн. * 22% * 1 місяць); 3178,12 грн. за ІІІ квартал 2020 року ((липень, серпень 2020 року - 2078,12 грн. (мінімальна заробітна плата 4723,00 грн. * 22% * 2 місяці) та вересень - 1100,00 грн. (мінімальна заробітна плата 5000,00 грн. * 22% * 1 місяць));

- 2200,00 грн. за ІV квартал 2020 року (жовтень листопад 2020 року) (мінімальна заробітна плата 5000,00 грн. * 22% * 2 місяці);

- 309,42 грн. пеня, нарахована на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № за період з 22.10.2013 року по 21.10.2014 року.

Зазначена податкова вимога також набула статусу узгодженої та була направлена Головним управлінням ДПС в Одеській області, як відокремленим підрозділом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на суму різниці податкового боргу, визначеного у вказаній податковій вимозі та вимозі від 15.01.2020 року №Ф-1165-У, а саме на суму 11249,48 грн. (38098,16 грн. 26848,68 грн.).

Не погоджуючись із вищенаведеними вимогами про сплату боргу (недоїмки) та вважаючи їх протиправними і необґрунтованими, позивач 13.12.2021 року звернулась зі скаргою до Державної податкової служби України.

24.12.2021 року рішеннями Державної податкової служби України ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її скарг.

Не погоджуючись з вищенаведеними вимогами про сплату боргу (недоїмки) та вважаючи їх протиправними і необґрунтованими, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в період, за який позивачу було нараховано єдиний внесок (2017-2020 роки), позивач була зареєстрована фізичною особою-підприємцем та повинна була сплачувати зазначений платіж. В той же час, оскільки згідно з відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування (форма ОК-7) за позивача єдиний внесок, як за застраховану особу, в розмірі не менше мінімального у період з липня 2017 року серпень 2019 року, з липня 2020 року грудень 2020 року сплачував роботодавець ТОВ «Каргоімпекс», і доказів отримання позивачем у цей період інших доходів, зокрема від провадження господарської діяльності відповідачем суду не надано та про наявність таких доходів сторонами не зазначено, то виходячи з головної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якою є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутні підстави для покладення на позивача обов`язку по сплаті єдиного внеску за період з липня 2017 року по серпень 2019 року та з липня 2020 року по грудень 2020 року як на фізичною особу-підприємця, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї, оскільки в ці періоди єдиний внесок за позивача у необхідному розмірі вже сплатив роботодавець.

При цьому, суд першої інстанції погодився з правомірністю спірної вимоги від 15.01.2020 року №Ф-1166-25-У в частині нарахування 5451,48 грн. за періоди з січня 2017 року по червень 2017 року, вересень 2019 року та пені в сумі 309,42 грн. та спірної вимоги від 26.04.2021 року №Ф-1166-25-У на суму 5871,36 грн. в частині нарахування єдиного внеску за період жовтень 2019 року червень 2020 року, оскільки доказів сплати єдиного внеску за ці періоди роботодавцем або позивачем матеріали справи не містять.

Окремо суд першої інстанції зауважив, що до вимоги від 15.01.2020 року №Ф-1166-25-У увійшла сума пені у розмірі 309,42 грн., яка була нарахована позивачу на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № за період з 22.10.2013 року по 21.10.2014 року. Водночас матеріали справи не місять жодних доказів того, що позивачем вказане рішення оскаржувалось та було скасовано. Разом з тим, в адміністративному позові також жодних обґрунтувань неправомірності нарахування вказаної пені позивачем не зазначено.

Позиція апелянта зводиться до того, що, незважаючи на сплату за позивача єдиного внеску, як за застраховану особу, в розмірі не менше мінімального у період з липня 2017 року серпень 2019 року, з липня 2020 року грудень 2020 року роботодавцем ТОВ «Каргоімпекс», позивач, будучи зареєстрованою приватним підприємцем зобов`язана була сплачувати єдиний внесок за ці періоди.

Позивач не оскаржував рішення суду першої інстанції в частині визнання судом першої інстанції правомірними спірних вимог за періоди з січня 2017 року по червень 2017 року, вересень 2019 року жовтень 2019 року червень 2020 року та пені в сумі 309,42 грн., а тому виходячи з визначених ч.1 ст.308 КАС України меж апеляційного перегляду, рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається колегією суддів в рамках даного апеляційного перегляду.

Отже, єдиним спірним питанням, яке має бути досліджено та оцінено судом апеляційної інстанції в рамках даної справи, це наявність або відсутність у позивача обов`язку сплати єдиного внеску в розмірі не менше мінімального у період з липня 2017 року по серпень 2019 року та з липня 2020 року по грудень 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача такого обов`язку, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (надалі Закон №2464-VI) та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року (далі - Інструкція №449).

Так, п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом 2 п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктами 3 і 10 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI надано визначення поняттям:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розділ VI якої регулює порядок стягнення заборгованості з платників.

Пункт 1 розділу VI Інструкції №449 передбачає, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно із п.3 розділу VI Інструкції №449 Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає ГУ ДПС, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19, у постанові від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19 та від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18.

Матеріалами справи доведено і не заперечується сторонами, що за позивача єдиний внесок, як за застраховану особу, в розмірі не менше мінімального у період з липня 2017 року серпень 2019 року, з липня 2020 року грудень 2020 року сплачував роботодавець ТОВ «Каргоімпекс».

Таким чином, в цих періодах нарахування податковим органом позивачу єдиного внеску відповідно до оспорюваних вимог про сплату боргу (недоїмки), позивач перебував у трудових відносинах, а роботодавець, нараховуючи позивачу заробітну плату, сплачував за нього єдиний соціальний внесок.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем у ці періоди інших доходів, зокрема від провадження позивачем господарської діяльності, і відповідачем про наявність таких доходів не зазначено.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2020 року №Ф-1166-25-У є протиправною на суму 21397,20 грн. за період з липня 2017 року по серпень 2019 року включно, а вимога про сплату боргу від 26.04.2021 року №Ф-1166-25-У є протиправною на суму 5378,12 грн. за період з липня 2020 року по листопад 2020 року, а тому ці вимоги підлягають скасуванню в означеній частині суми боргу.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька