Справа № 580/8796/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 жовтня 2023 року справа № 580/8796/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

25.09.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018;

зобов`язання відповідача виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу;

визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення, що склалася в березні 2018 року за період з 01.03.2018 до 04.01.2019;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити індексацію-різниці грошового забезпечення, що склалася в березні 2018 році в сумі 4122,67грн, за період з 01.03.2018 до 04.01.2019 з урахуванням абзацу 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078;

визнання протиправними дій щодо порушення термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року до січня 2019 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 №159;

зобов`язання відповідача виплатити йому компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення відповідно до вказаного вище Порядку з січня 2016 року до дня фактичного розрахунку.

Обґрунтовуючи зазначила, що позивач проходив військову службу у відповідача та з 04.01.2019 виключений зі списків частини і знятий з усіх видів забезпечення. У період проходження служби нарахування грошового забезпечення здійснювалося не в повному обсязі, а саме: за грудень 2015 року індексація розрахована з порушенням абз.1 п.5 вказаного вище Порядку, без застосування січня 2008 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін, у період з січня 2016 року до лютого 2018 року індексація не нараховувалася та не виплачувалася взагалі. 15.11.2021 представник позивача зверталася заявою до відповідача щодо виплати позивачу вказаної вище індексації. Однак відповідач не листом від 16.12.2021 відмовив у задоволенні заяви.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 02 жовтня 2023 року суд залишив її без руху.

09.10.2023 від представника позивача Дуди Ю.М. до суду надійшла заява (вх.№43034/23) про усунення недоліків (далі Заява), в якій просила:

прийняти її до розгляду, долучити до матеріалів справи та надати оцінку доводам, наведеним у ній;

поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду;

прийняти до розгляду вказану вище позовну заяву.

Обґрунтовуючи зазначила, що порушене питання у позовній заяві стосується стягнення невиплаченого грошового забезпечення (заробітної плати). Посилалася на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ст., ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Верховного Суду у постанові від 25.05.2022 у справі №500/555/21 дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення» і «заробітна плата», які використано в законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 у справі №807/363/18, від 25.04.2019 у справі №804/496/18, від 26.06.2019 у справі №820/4748/17, від 22.05.2020 у справі №808/3200/17, від 04.02.2021 у справі №160/5393/19. Також представник позивача звертає увагу суду на висновок Верховного Суду у постанові від 03.02.2022 у справі №580/1938/21 щодо помилковості висновку про застосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, встановленого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Представник позивача вважає, що строк звернення до суду позивач не пропустив.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вказаний спір стосується звільнення з публічної служби, а саме розрахунку з позивачем після його звільнення. Отже, для звернення до суду встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2019 №3 підтверджується, що з 04.01.2019 позивач виключений із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та йому наказано виплатити: грошову компенсацію за 35 днів невикористаної частини відпустки, грошову компенсацію за недоотримане речове майно у сумі 21151,58грн, премію за особистий внесок в загальний результат роботи, надбавку за особливості проходження служби у відсотках до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років у розмірі 10%, грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% грошового забезпечення. Індексації серед вказаних виплат немає. Тобто, про всі складові розрахунку при звільненні позивач міг дізнатися під час ознайомлення з цим наказом. Заявою щодо проведення перерахунку та виплати індексації за вказані вище періоди представниця позивача зверталася 15.11.2021 та відмова відповідача датована 16.12.2021.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом та обов`язку надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази.

Представник позивача та позивач у Заяві не вказали жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. Натомість зміст Заяви полягає виключно в не погодженні з висновками суду та власне, помилкове твердження представника позивача, що строк звернення до суду позивач не пропустив.

Щодо висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 КЗпП України та висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 у справі №807/363/18, від 25.04.2019 у справі №804/496/18, від 26.06.2019 у справі №820/4748/17, від 22.05.2020 у справі №808/3200/17, від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 03.02.2022 у справі №580/1938/21, на які посилається представник позивача у Заяві.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, застосуванню підлягає виключно висновок саме щодо норми права, якою регулюються подібні правовідносини. Натомість у вказаних справах обставини стосуються подібного предмета спору та не ідентичних обставин спору, позаяк спірні правовідносини у них регулювалися нормами ст.ст.116, 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Однак для цієї справи вказані норми діють в редакції ЗУ №2352-IX від 01.07.2022. Отже, вказані вище висновки для неї не застосовні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні Заяви (вх. від 09.10.2023 №43034/23) ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про усунення недоліків.

Повернути його позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, дій і зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_2 .

3. Роз`яснити ОСОБА_2 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Анжеліка БАБИЧ