Справа № 760/32359/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1457/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /ОСОБА_1/ (адреса: АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Дівілова Івана Олександровича /далі - інспектор поліції Дівілов І.О./ (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9), Управління патрульної поліції у місті Києві /далі - Управління поліції/ (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9), Департаменту патрульної поліції (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С ТА Н О В И В:

Рух справи

01.12.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов вказаний адміністративний позов, датований 01.12.2021, за підписом позивача, в якому він просить суд скасувати постанову серії ЕАО № 4998564 від 07.11.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2021 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 09.12.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.12.2021 позов було залишено без руху та надано час для виправлення недоліків.

21.02.2022 до суду надійшла заява про усунення недоліків (датована 21.02.2021), до якої, зокрема, додано докази сплати судового збору. Така заява передана судді 29.04.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва 03.05.2022 відповідний позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову

В позові, зокрема, вказується, що 07.11.2021 на позивача було накладено адміністративне стягнення (штраф в розмірі 3 400,00 грн) шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4998564, відповідно до якої, позивач нібито керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - керування т/з особою, яка не має права керування.

Позивач щодо такої постанови заперечує у повному обсязі, вважає її безпідставною, необгрунтованою та винесенню з порушенням чинного законодавства.

Так, позивач наголошує, що вказаного правопорушення він не скоював, а тому викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, і відсутній склад правопорушення.

Зі слів позивача, він володіє на праві власності транспортним засобом Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , який був зупинений поліцією 07.11.2021, проте вказаним транспортним засобом 07.11.2021 позивач не керував, і навіть не був присутній в транспортному засобі, оскільки 03.11.2021 Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 було передано позивачем іншій особі на ім`я ОСОБА_2 для безоплатного використання в особистих цілях.

Як стверджує позивач, вказаний транспортний засіб постійно перебував у ОСОБА_2 аж до 10.11.2021. Під час повернення транспортного засобу, жодної інформації про порушення ПДР чи зупинення автомобіля поліцією позивачу повідомлено не було.

Як вказує позивач, оскаржувану постанову він отримав по пошті, проте не зміг зв`язатися з ОСОБА_2 для з`ясування обставин вчинення правопорушення та винесення постанови, оскільки його номер мобільного телефону вже не обслуговується, а сам він, швидше за все, на території України вже не перебуває.

Як припускає позивач, співробітниками поліції 07.11.2021 було зупинено транспортний засіб Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, але у зв`язку з тим, що він не володіє українською чи російською мовами (бо є громадянином Єгипту і перебував у Україні тимчасово), жодної інформації про себе чи про обставини керування автомобілем повідомити поліцейським не зміг, і не зрозумів що від нього вимагають пред`явити водійське посвідчення, або ж, співробітники поліції оглянувши водійське посвідчення не сприйняли його як водійське посвідчення та не змогли прочитати інформацію з нього про особу. Надалі, швидше за все, поліцейські з державних реєстрів дізналися про власника автомобіля, і припустили що водій є власником автомобіля (тобто мною, ОСОБА_1 ).

Таке припущення, на думку позивача, могло статися, оскільки він також не є українцем (є громадянином Йорданії), і має зовнішню схожість з ОСОБА_2.

Разом з тим, позивач вважає такі дії поліції є незаконними, передчасними і несправедливими по відношенню до нього, і такими, що ґрунтувалися виключно на підставі припущень.

Щодо правової позиції відповідачів

30.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому Департамент просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 30-36).

Відповідач вважає, що твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги - необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом.

В обґрунтування таких вимог Департамент, зокрема, вказує, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4998564 від 07.11.2021, о 05 год 45 хв за адресою: вул. Михайла Максимовича, 3 у місті Київ, ОСОБА_1 керуючи авто Volkswagen Polo днз НОМЕР_1 , при перевірці не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив чим порушив п. 2.1.(а) та п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 3 400,00 грн.

Відповідач наполягає на тому, що відсутність посвідчення водія відповідної категорії у водія виключає його право на керування транспортним засобом, відповідно, посвідчення водія може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керуванням транспортним засобом.

Підсумовуючи, відповідач зазначає, що інспектор поліції діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а оскаржена постанова винесена з дотриманням вимог встановлених КУпАП, отже позов не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

07.11.2021 інспектор поліції Дівілов І.О. склав постанову серії ЕАО № 4998564 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 5), за змістом якої 07.11.2021 о 05:50 у м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 3, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, днз НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія на право керування тз відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування т/з особою, яка не має права керування, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Внаслідок вказаного позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 3 400,00 грн.

Позивач не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, вважає оскаржувану постанову незаконною, акцентує що на момент винесення оскарженої постанови транспортний засіб перебував у користуванні іншої особи - ОСОБА_2, який не володіє українською чи російською мовами, бо є громадянином Єгипту і перебував у Україні тимчасово.

Відповідач наполягає на тому, що відсутність посвідчення водія відповідної категорії у водія виключає його право на керування транспортним засобом, відповідно, посвідчення водія може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керуванням транспортним засобом. Наголошує, що інспектор поліції діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а оскаржена постанова винесена з дотриманням вимог встановлених КУпАП, отже позов не підлягає задоволенню.

Позивачем до матеріалів справи долучено копії: посвідки на постійне проживання на його ім`я (а.с. 4); копію документу на ім`я ОСОБА_2 , складеного арабською мовою, без перекладу (а.с. 6); документу на ім`я ОСОБА_1, складеного частково арабською, частково англійською мовою, з якого можна зробити висновок, що це видані в Йорданії водійські права з терміном дії з 21.03.2011 по 20.03.2021 (а.с. 7).

Будь-яких доказів передачі позивачем автомобіля Volkswagen Polo, днз НОМЕР_1 у користування ОСОБА_2 до матеріалів справи не додано.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до статей 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 14 та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно з п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4. ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про дорожній рух» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 вказаного Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відтак, інспектором було висунуто законну вимогу позивачу пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи позивача фактично зводяться до того, що за кермом належного йому на праві власності транспортного засобу на момент вчинення правопорушення перебував не він (не позивач), а інша особа, який він надав свій автомобіль у користування, проте будь-яких доказів на підтвердження зазначеного позивач не надав.

Натомість позивачем до матеріалів справи долучено копію документу на право керування транспортним засобом, виданого в Йорданії, з якого вбачається, що термін дії такого документи збіг 20.03.2021, тобто станом на день винесення оскарженої постанови (07.11.2021) такий документ сили не мав.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом можливе лише за наявності чинного посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), і такі документи можуть бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом та самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Посилання позивача на певні процедурні порушення при складені спірної постанови не можуть бути підставою для її скасування за умови доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд бере до уваги, що позивач будь-яких доказів на спростування викладеного в оскаржуваній постанові не надав.

У даній справі надані позивачем докази не спростовують, що він кермував транспортним засобом без чинних водійських прав відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким тз.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд не вбачає правових підстав для скасування постанови серії ЕАО № 4998564 від 07.11.2021.

Враховуючи результат розгляду справи (відмову у позові) судові витрати позивача у справі покладаються на нього ж.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-247, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 286-289, 293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 /ОСОБА_1 / до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Дівілова Івана Олександровича, Управління патрульної поліції у місті Києві, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич