Справа № 420/18851/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправним рішення № 11 відділу перерахунку пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, ведення страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Харківській області від 04.04.2023 р. про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно пп.7.1 п.7 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з незарахуванням до стажу періоду роботи з 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р.;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 частини страхового стажу роботи за роки із 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р., який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення з врахуванням індексації на день її виплати відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.03.2023 р. звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до пп."е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", втім рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2023 р. № 11 у задоволенні заяви відмовлено. В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідач-2 посилається на те, що стаж за період роботи в Ізмаїльському заводі "Еталон" із 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р. неможливо зарахувати як стаж на посаді, робота якої дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки завод "Еталон" не відноситься до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який передбачений Постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909. Із наданих документів страховий стаж позивача на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" становить лише 25 років 6 місяців 19 днів, замість необхідного стажу для жінок - 30 років, тому відсутні підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, а свої права порушеними, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 28.07.2023 р. позовну заяву позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків.

У встановлений суддею строк позивач усунула недоліки позовної заяви і ухвалою від 21.08.2023 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками 21.08.2023 р. надіслано відповідачам до електронних кабінетів.

30.08.2023 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що за матеріалами пенсійної справи на момент призначення пенсії у позивача відсутній стаж, що дає право на виплату грошової допомоги в кількості 30 років. Відповідно до записів трудової книжки позивачка у період з 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р. працювала на посаді вихователя в дитячому садку заводу "Еталон", однак цей заклад відповідно до Постанови КМУ № 909 від 04.11.1993 р. переліком закладів та посад, що дають право на пенсію за вислугу років не передбачено. Позивачем не надано документи на підтвердження спірного періоду, що в сукупності дали змогу віднести його до стажу, що дає право на пенсію за вислугу, в наявності лише 25 років 06 місяців 19 днів такої роботи, що не дає право на призначення грошової допомоги. Відповідач-1 зазначає, що повноваження Пенсійного фонду України в даних правовідносинах є дискреційними та виключною компетенцією Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Висновки позовної заяви позивача є формою втручання в дискреційні повноваження Пенсійного фонду України та виходять за межі завдань адміністративного судочинства. Також вказує, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як спеціальний закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами і повинен застосовуватись в першу чергу при розгляді питань, що стосуються пенсійного забезпечення. Враховуючи, що позивачу у 2022 році призначено пенсію за віком, то не можна вважати, що Головним управління порушено вимоги пенсійного законодавства щодо розгляду заяви позивача від 31.03.2023 р.

Станом на 12.10.2022 р. відповідач-2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.

Згідно ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 12.12.2022 р. отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із записами у трудовій книжці серія НОМЕР_1 та довідкою Відділу освіти Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.12.2022 р. № 05/01-17/1015 позивач з 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р. працювала на посаді вихователя в дитячому садку №32 "Барвінок" в Ізмаїльському заводі "Еталон".

31.03.2023 р. позивач звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги згідно пп."е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням № 11 відділу перерахунку пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, ведення страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Харківській області від 04.04.2023 р. позивачу відмовлено в перерахунку пенсії-нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішення мотивоване тим, що згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", становить 25 років 6 місяців 19 днів. Стаж за період роботи в Ізмаїльському заводі "Еталон" з 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р. не можливо зарахувати як стаж на посаді, робота якої дає право на призначення пенсії за вислугу років, так як завод "Еталон" не відноситься до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909. Оскільки вищевказаний період роботи не враховано до страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно пп. "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому відсутній необхідний стаж (для жінок - 30 років) на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом від 21.04.2023 р. № 1500-0210-8/48233 ГУ ПФУ в Одеській області повідомив позивача про розгляд заяви позивача та надіслав рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 04.04.2023 р. № 11 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно пп.7.1 п.7 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з відмовою у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не зарахування спірного стажу, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 р. визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Згідно пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З викладеного слідує, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

Зазначений висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі № 442/456/17 та від 13.02.2019 р. у справі № 233/4308/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).

Порядок № 1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст.55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 (далі по тексту - Перелік № 909).

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст.55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 р. у справі № 175/4084/16-а за змістом наведених норм законодавства прийшов до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії. Водночас, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком. Верховний Суд зазначає, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону № 1058-IVстаном на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 (далі - Перелік № 909), визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно розділу 1 "Освіта" Переліку № 909 до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років зараховуються робота в дошкільних навчальних закладів всіх типів виключно на посадах директорів (завідуючих), вихователів-методистів, вихователів, асистентів вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичних керівників, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, практичних психологів.

Відтак, із наведених норм Закону № 1788-ХІІ та Переліку № 909 вбачається, що право на пенсію за вислугу років мають працівники дошкільних навчальних закладів всіх типів, зокрема, й вихователі, які працювали, зокрема, у дошкільних навчальних закладах, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Приписами ст.62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 р. у справі № 159/4315/16-а та від 26.04.2021 р. у справі № 348/2180/16-а.

Як вбачається з наданої до суду копії трудової книжки ОСОБА_1 сереї НОМЕР_1 , позивач з 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р. працювала на посаді вихователя в дитячому садку № 32 "Барвінок" в Ізмаїльському заводі "Еталон".

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посада відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1191. При цьому суд відхиляє твердження відповідачів про неможливість зарахування спірного періоду стажу, через те, що Ізмаїльський завод "Еталон" не відноситься до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який передбачений Постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909, оскільки судом встановлено, що позивач у спірний період працювала вихователем в дитячому садку № 32 "Барвінок, який перебував в підпорядкуванні Ізмаїльського заводу "Еталон", а не обіймала іншу посаду чи здійснювала іншу роботу, пов`язану безпосередньо із даним заводом.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.03.2019 р. у справі № 127/9277/17.

З огляду на зазначене, суд вважає, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а тому наявні підстави для визнання протиправним оскаржуваного рішення відповідача-2 від 04.04.2023 р. № 11 про відмову позивачу в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з незарахуванням до стажу періоду роботи з 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р.

При цьому суд вказує, що визнання оскаржуваного рішення протиправним, як просить позивач, не є достатнім способом захисту прав позивача, адже в цьому випадку рішення від 04.04.2023 р. № 11 залишилось би чинним та не скасовувалось.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи дискреційність повноважень відповідача щодо нарахування та виплати спірної допомоги, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог й визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.04.2023 р. за № 11 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення з врахуванням індексації на день її виплати відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд враховує наступне.

Згідно пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Так, судом встановлено, що рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 04.04.2023 р. за № 11 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, відсутність, на думку ГУ ПФУ в Харківській області, достатнього страхового стажу трудової діяльності позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачених Постановою КМУ від 04.11.1993 р. № 909 є єдиною підставою для прийняття відповідачем-2 рішення про відмову в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок страхового стажу роботи позивачу, що дає право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 р.

Щодо вимог позивача про здійснення виплати одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення з врахуванням індексації на день її виплати, суд зазначає наступне.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно питання щодо виплати вказаної допомоги з врахуванням індексації на день її виплати є похідними і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення та виплату.

Суд зауважує, що спору щодо виплати вказаної допомоги з врахуванням індексації на день її виплати на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому такі вимоги є передчасними.

Також суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 частини страхового стажу роботи за роки із 01.08.1984 р. по 09.04.1993 р., який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки судом встановлено, що заява позивача від 31.03.2023 р. за принципом екстериторіальності розглядалась ГУ ПФУ в Харківській області, й саме відповідач-2 своїм рішенням від 04.04.2023 р. за № 11 відмовив позивачу в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача-2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, під.3, пов.2, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, під.3, пов.2, ) від 04.04.2023 р. за № 11 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) провести перерахунок страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, під.3, пов.2, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко