Справа № 620/9461/23
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м.Чернігів Справа № 620/9461/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині не зарахування страхового стажу з 14.07.1981 по 31.03.1994 та з 01.04.1994 по 31.12.1996.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:

- з 14.07.1981 по 31.03.1994 в Верхнянському продуктовому відділі робочого постачання, магазині № 41 (з подальшими реорганізаціями);

- з 01.04.1994 по 31.12.1996 - в Лисичанському державному комунальному підприємстві магазині №34 «Продтовари».

Позов мотивовано тим, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині не зарахування страхового стажу з 14.07.1981 по 31.03.1994 та з 01.04.1994 по 31.12.1996, є протиправним та порушує її права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 24.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.05.2023 року подала до Відділу обслуговування громадян №9 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заяву про призначення йому пенсії за віком.

Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі за текстом - Відповідач), за результатами розгляду прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.05.2023, номер справи №82.

У вказаному рішенні Відповідач зазначив, що до страхового стажу Позивача не зараховано наступні періоди роботи:

- з 14.07.1981 по 31.03.1994 за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.07.1981, оскільки відсутній наказ про реорганізацію;

- з 01.04.1994 по 31.12.1996 за трудовою книжкою № НОМЕР_2 від 14.07.'1981/оскільки дата звільнення з роботи (31.12.1996) не відповідає даті в наказі про звільнення (31.12.1997).

Вважаючи вказане рішення незаконним, Позивачка оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. А тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а .

У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Позивач фактично позбавлена можливості документально підтвердити пошкодження чи знищення майна (документів) вказаних підприємств, тому що архівна установа знаходиться на окупованій території.

Щодо періоду страхового стажу з 14.07.1981 по 31.03.1994 в Верхнянському продуктовому відділі робочого постачання, магазині № 41, суд зазначає наступне.

Відповідно до даних трудової книжки позивача її було прийнято на роботу касира- контролера, магазину № 41 Верхнянському продуктовому відділі робочого постачання, потім переведена продавцем даного магазину.

Позивач була атестована продавцем 3 категорії, Верхнянський продуктовий відділ робочого постачання був перейменований в Верхнянський продуктовий ТПП концерн «Луганськугольторгобслуговуання», пізніше перейменовано в орендоване торгово комерц. підприємство «Лугань».

Таким чином, відповідно до записів у трудовій книжці позивача, є доведеним період роботи позивача з 14.07.1981 по 31.03.1994 в Верхнянському продуктовому відділі робочого постачання, магазині № 41.

Щодо періоду страхового стажу з 01.04.1994 по 31.12.1996 в Лисичанському державному комунальному підприємстві магазині №34 «Продтовари», суд зазначає наступне.

Відповідно до даних трудової книжки позивача, її було прийнято на роботу завскладом до Лисичанського державного комунального підприємства магазина №34 «Продтовари» по переводу 01.04.1994 відповідно до протоколу №4-к від 01.04.1994, а звільнена по переводу до ТОВ «Схід-1» 31.12.1996, відповідно до проколу №72 від 31.12.1997.

Верховний Суд, у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18), висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно, рішення Відповідача від 29.05.2023, номер справи №82 про відмову у призначенні пенсії в частині не зарахування страхового стажу з 14.07.1981 по 31.03.1994 та з 01.04.1994 по 31.12.1996 рр. є незаконним, а для відновлення порушеного права Позивача існує необхідність зобов`язати Відповідача зарахувати відповідні періоди до страхового стажу Позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46000), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині не зарахування страхового стажу з 14.07.1981 по 31.03.1994 та з 01.04.1994 по 31.12.1996 рр;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:

- з 14.07.1981 по 31.03.1994 в Верхнянському продуктовому відділі робочого постачання, магазині № 41 (з подальшими реорганізаціями);

- з 01.04.1994 по 31.12.1996 - в Лисичанському державному комунальному підприємстві магазині №34 «Продтовари».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції .

Повний текст рішення складений 11.10.2023.

Суддя С.Л. Клопот