Справа № 420/5272/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5272/23

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,

повний текст судового рішення

складено 29.06.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській обласній прокуратурі про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на роботі, яка тривала у період з 28 лютого 2020 року по 04 липня 2022 року, загальним розміром 879 021,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року частково задоволено позовні вимоги, а саме стягнуто середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, яка тривала у період з 28 лютого 2020 року по 04 липня 2022 року, загальним розміром 903 609,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить змінити оскаржуване рішення суду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, без зазначення висновку про те, що сума середнього заробітку обрахована судом без врахування обов`язкових платежів та зборів, які ще мають бути сплачені апелянтом, як податковим агентом.

Крім того, апелянта вважає, що суд першої інстанції безпідставно, з порушенням принципу диспозитивності, вийшов за межі позовних вимог та визначив суму середнього заробітку у розмірі більшому, ніж просив позивач у своїх позовних вимогах.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу, у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, а також не порушено норм процесуального права при виході за межі позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, у справі № 420/5459/19, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, а саме визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Одеської області № 1932к від 24 жовтня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області.

На виконання зазначеного рішення суду, Одеською обласною прокуратурою видано наказ від 05 липня 2022 року № 999к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді на начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області з 25 жовтня 2017 року.

При цьому, позивач звернувся до Одеської обласної прокуратури із заявою щодо виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду.

В свою чергу, листом прокуратури від 07 липня 2022 року повідомлено позивача, що питання щодо виконання вказаного судового рішення у частині виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу буде вирішено за результатами перевірки необхідності вжиття додаткових заходів, направлених на встановлення суми, яка підлягає перерахуванню.

В свою чергу, вважаючи наявним у себе право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, у період з 28 лютого 2020 року по 04 липня 2022 року, тривалістю 858 календарних днів, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку, загальним розміром 879 021,00 грн.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач невірно обрахував розмір середнього заробітку, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.

Згідно ст. 236 КЗпП України, у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

Згідно п. 3 Порядку № 100, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

При цьому, згідно п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В свою чергу, згідно пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Між тим, згідно ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що рішенням суду першої інстанції у даній справі стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення на роботі, а саме за період з 28 лютого 2020 року по 04 липня 2022 року, загальним розміром 903 609,00 грн.

При цьому, з аналізу вищевикладених вимог КАС України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку, у межах доводів та вимог апеляційної скарги прокуратури не оскаржується висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, а також визначену судом першої інстанції тривалість такої затримки.

В свою чергу, прокуратурою у межах доводів апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції помилково не викладено в резолютивній частині свого рішення інформації про те, що сума середнього заробітку визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Між тим, надаючи правову оцінку доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, розрахунок середнього заробітку проводиться з урахуванням попереднього заробітку працівника та тривалості відповідної затримки, допущеною роботодавцем при виконанні рішення про поновлення працівника на роботі.

При цьому, задовольняючи вимоги про стягнення середнього заробітку, на переконання колегії суддів, суд має навести в своєму рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

В свою чергу, оскільки сплата податків та зборів з доходів працівника, податковим агентом якого в силу вимог Податкового кодексу України виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму виплати без утримання податків та інших обов`язкових платежів, про що має бути зазначено в резолютивній частині рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції помилково не зазначив в резолютивній частині свого рішення інформації про те, що сума середнього заробітку позивача визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Вказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладений в постанові від 22 липня 2022 року (справа № 320/650/21), постанові від 07 березня 2018 року (справа № 161/15810/13-а), постанові від 15 лютого 2019 року (справа № 826/6583/14).

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог, а як наслідок помилково стягнув на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, у сумі 903 609,00 грн, так як у своїх позовних вимогах позивач просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, у сумі 879 021,00 грн, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, розраховуючи суму середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі у позовній заяві, позивач враховував тривалість відповідної затримки у календарних днях.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, на виконання вимог п. 8 Порядку № 100, судом першої інстанції обраховано суму середнього заробітку з урахуванням кількості робочих днів у періоді вимушеного прогулу позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга прокуратури не містить доводів щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при здійсненні розрахунку середнього заробітку позивача за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі з урахуванням кількості робочих днів у періоді вимушеного прогулу позивача.

Тому, враховуючи встановлений судом першої інстанції факт невірного розрахунку позивачем суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, з порушенням вимог п. 8 Порядку № 100, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив норм процесуального права, визначивши суму середнього заробітку у розмірі, більшому ніж просив позивач, а як наслідок вийшовши за межі позовних вимог.

Між тим, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року змінити, виклавши 2 абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

«Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, за період з 28 лютого 2020 року по 04 липня 2022 року, у сумі 903 609,00 (дев`ятсот три тисячі шістсот дев`ять) гривень, з відрахуванням належних до сплати податків та зборів.».

В решті, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську обласну прокуратуру.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян