Справа № 500/2947/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2947/23

12 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення (форма "ЗН"), видане Головним управлінням ДПС в Тернопільській області 17 лютого 2023 року за №, в частині відмови повернення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку, у розмірі 22818 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 83 коп., зобов`язати Головне управління ДПС в Тернопільській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області висновок про повернення суми надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік з урахуванням податкової знижки з частини суми відсотків за користування житловим іпотечним кредитом на підставі даних поданої Декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік у розмірі 22818 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 83 коп.

Позов обґрунтованим тим, що позивач вважає дії відповідача протиправними та незаконними щодо відмови йому в наданні податкової знижки за 2021 рік у зв`язку із невідповідністю місцезнаходження іпотечного житла та місцем її реєстрації, оскільки нею надано належні докази стосовно підтвердження місця проживання за місцем знаходження квартири: АДРЕСА_1 . Відтак, їй неправомірно відмовлено у поверненні суми надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік із врахуванням податкової знижки з частини суми відсотків за користування житловим іпотечним кредитом на підставі даних поданої декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік у розмірі 22818,83 грн. Відтак, позивач вважає, що приймаючи спірне податкове повідомлення- рішення, відповідач діяв поза межами повноважень, визначених Конституцією та Законами України, отже таке податкове повідомлення рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині відмови повернення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку, у розмірі 22818, 83 грн.

Ухвалою суду від 13.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні даного позову повністю. Вказав, що при сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом в іноземній валюті сума платежів за такими процентами, здійснених в іноземній валюті, перераховується у гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діє на день сплати таких процентів. Вважає, що таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла. Звернув увагу суду на тому, що згідно з відміткою на 4 ст. паспорта ОСОБА_1 в 2021 році позивачка зареєстрована в м.Тернопіль, а не за адресою знаходження квартири, на виплату якої укладений кредитний договір. Зазначив, що позивач для документального підтвердження витрат, що включаються до податкової знижки надала договір купівлі-продажу від 31.03.2021 частки квартири за адресою АДРЕСА_2 , причому ОСОБА_1 є продавцем належної їй з 2014 року на праві власності частки, а не покупцем. Однак, в позовній заяві позивач вказує, що придбана квартира знаходиться в АДРЕСА_3 , що жодним документом, наданим до контролюючого органу не підтверджено. Отже, на думку представника відповідача, відсутність реєстрації місця проживання за адресою, за якою знаходиться квартира, що була предметом іпотечного кредитування та підтвердження купівлі квартири позивачем не надано, тому право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку не виникає.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з Кредитним договором W085RI5S210920001, укладеним між ОСОБА_1 , та Акціонерним товариством "ПРАВЕКСБАНК" 02.04.2021, позивач отримала кредит на придбання квартири в розмірі 2056489,00 грн., (цільове призначення (мета) "здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири") зі строком повернення кредиту до 01.04.2041.

02.04.2021 за Договором купівлі-продажу позивач придбала квартиру під номером АДРЕСА_4 .

Згідно п.3 Договору купівлі продажу, за домовленістю сторін, продаж квартири вчинено за 2937842,00 з яких суму у розмірі 881353,00 грн сплачено покупцем продавцю до укладення та нотаріального посвідчення цього договору, решта суми у розмірі 205648,00 грн. буде сплачено покупцем продавцю в день нотаріального посвідчення цього договору за рахунок кредитних коштів, отриманих в Акціонерному товаристві «ПРАВЕКС БАНК».

Право власності на Квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 квітня 2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 41322965.

02.04.2021 між позивачем та Акціонерним товариством "ПРАВЕКС БАНК" укладено Договір іпотеки №085RI5S210920001, предметом іпотеки є двокімнатна квартира у придатному стані, загальною площею 67,7 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_5 .

Як вбачається з Виписки банку за особовим рахунком НОМЕР_1 , за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, позивачем за кредитним договором за 2021 рік сплачено наступну суму відсотків за користування іпотечним житловим кредитом: у травні 2021 16040,61 грн., у червні 2021 - 16506,24 грн., у липні 2021 року 15906,94 грн., у серпні 2021 року 16368,11 грн., у вересні 2021 року 15987,02 грн., у жовтні 2021 року 15238,58 грн., у листопаді 2021 року 15746,53 грн., у грудні 2021 року 14977,17 грн.

В подальшому. 17.12.2022 позивачем було надіслано до Головного управління ДПС в Тернопільській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік.

У рядку 14 Розділу У вказаної декларації позивачем зазначено суму податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з використанням права на податкову знижку - 33978,83 грн.

На підставі пункту 20.1.4 статті 20 розділу І Податкового кодексу України, у порядку статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України та вимог ст.176, 177.2 та 177.5 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи, поданої за 2021 рік (звітний податковий період), за результатами якої складено Акт №405/19-00-24-07-01/ НОМЕР_2 .

За результатами проведеної камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи, контролюючий орган дійшов висновку, що при заповненні податкової декларації платником податку порушено: вимоги п.175.1 ст.175 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму витрат, дозволених до включення в податкову знижку за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, що привело до завищення суми податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання у зв`язку з використанням права на податкову знижку в розміру 22818,83 грн.

02.02.2023 позивачем було подано через електронний кабінет заперечення на акт про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи.

Листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 16.02.2023 №2227/6/19-00-24-07/3631 позивача повідомлено про те, що комісією прийнято рішення залишити без змін висновки, викладені в акті про результати камеральної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 від 02.02.2023 №405/19-00-24-07-01/ НОМЕР_2 щодо податкової декларації про майновий стан і доходи. Відповідач вказав, що заявник до переліку документів, доданих до податкової декларації, надала копію договору купівлі-продажу частки квартири за адресою АДРЕСА_2 , при чому заявник є продавцем належної йому з 2014 року на праві власності частки, а не покупцем. Відповідач також зазначив, що оскільки заявник не поніс витрат на будівництво чи купівлю житлового будинку (квартири, кімнати), отриманих від АТ «ПРАВЕКС БАНК» за кредитним договором №085r15s210920001 від 02.04.2021, це призвело до завищення витрат, дозволених до включення в податкову знижку на підставі п.п.166.3.1 п.166.3 ст.166 ПК України, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, на суму 126771,20 грн. Відтак, зменшено суму податкової знижки на 22818,83 грн.

В подальшому, 17.02.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення рішення №, яким на підставі Акту перевірки №405/19-00-24-07/ НОМЕР_2 від 17.01.2023 встановлено порушення п.п. 166.2.1 п. 166.2 ст.166 ПК України та зменшено суму податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку у розмірі 22718,83.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову спірним правовідносинам, суд зазначає, що пунктом п.37.1 ст.37 Податкового кодексу України (надалі, ПК України), передбачено, що підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Таким чином, механізм та правила реалізації права платника податку на податкову знижку визначаються ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 166.1.1 пункту 166.1 статті 166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

За приписами підпункту 166.1.2 пункту 166.1 статті 166 ПК України, підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Відповідно до підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України, до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Пунктом 166.3 статті 166 ПК України визначено перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки.

Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень п. 164.6 ст. 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу (підпункт 166.3.1).

Статтею 175 Податкового кодексу України регулюється визначення суми процентів, сплачених платником податку за користування іпотечним житловим кредитом з метою нарахування податкової знижки.

Відповідно до п. 175.1 ст. 175 ПК України платник податку, резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.

При сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом в іноземній валюті сума платежів за такими процентами, здійснених в іноземній валюті, перераховується у гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діє на день сплати таких процентів.

Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

У спірному випадку, відповідач у листі від 16.02.2023 №2227/6/19-00-24-07/3631, залишаючи без змін висновки, викладені в акті про результати камеральної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 від 02.02.2023 №405/19-00-24-07-01/ НОМЕР_2 щодо податкової декларації про майновий стан і доходи, покликається на те, що заявник не поніс витрат на будівництво чи купівлю житлового будинку (квартири, кімнати), отриманих від АТ «ПРАВЕКС БАНК» за кредитним договором №085R15S210920001 від 02.04.2021, це призвело до завищення витрат, дозволених до включення в податкову знижку на підставі п.п.166.3.1 п.166.3 ст.166 ПК України, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, на суму 126771,20 грн. Відтак, зменшено суму податкової знижки на 22818,83 грн.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що згідно з відміткою на 4 ст. паспорта ОСОБА_2 2021 році позивач зареєстрована за адресою у м.Тернополі, а не за адресою знаходження квартири, на виплату якої укладений кредитний договір.

Разом з тим, на підтвердження місця проживання позивача за місцезнаходження іпотечної квартири позивачем подано до суду копії Акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеним ОСББ "СТ. БУДНОГО, 32" від 16.05.2023, Договору №37 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним між мною та ТОВ "ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА" 07.04.2021р., квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, трудової книжки серії НОМЕР_3 від 03.08.2000.

Таким чином, на думку суду, позивачем надано належні та допустимі докази, що підтверджують використання квартири АДРЕСА_5 , як основного місця проживання.

При цьому відсутність реєстрації місця проживання за адресою, за якою знаходиться квартира, що була предметом іпотечного кредитування, не може бути підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит, оскільки законодавство пов`язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податкову знижку з частини фактично сплачених протягом звітного податкового року сум процентів за іпотечним житловим кредитом з такою умовою, як визначення платником податку самостійно житлового будинку (квартири, кімнати), що будується чи придбавається, як основне місце його проживання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі № 810/366/15 та від 27.10.2020 у справі 808/3657/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

До того ж, згідно зі ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний ви6ip місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав i свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, вільний вибір місця проживання громадян України на території України не пов`язаний з обов`язковою умовою реєстрації в цьому місці проживання, тому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав i свобод, передбачених Конституцією та законами України.

То ж доводи відповідача про те, що придбана у іпотечний кредит квартира, не визначена платником податку як основне місце його проживання, що підтверджується позначкою паспорті про реєстрацію місця проживання особи суд відхиляє, оскільки у паспорті вказується місце реєстрації, а не місце постійного проживання позивача. При цьому місце постійного проживання підтверджується іншими наданими позивачем доказами.

Враховуючи викладене, відповідач безпідставно розцінив відсутність реєстрації позивача за адресою спірної квартири як підставу для позбавлення його права на податкову знижку.

При цьому, вирішуючи даний спір по суті, суд враховує доводи позивача стосовно того, договір купівлі-продажу частки квартири за адресою: АДРЕСА_6 , за яким позивачем було відчужено частку квартири у 2021 році, був поданий як додаток до Податкової декларації за 2021 року для підтвердження отримання доходу від продажу об`єкту нерухомого майна (рядок 11.2 Податкової декларації) та немає абсолютно ніякого відношення до заявленого права на податкову знижку у зв`язку зі сплатою відсотків за іпотечним кредитом.

Суд також зазначає, що в Акті про результати камеральної перевірки відповідачем зазначено про порушення вимог п. 175.1 ст. 175 ПК України, натомість у спірному податковому повідомленні-рішенні, прийнятому на підставі цього ж Акту про результати камеральної перевірки, відповідач вказує про порушення підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 Податкового кодексу України.

Отже, у сукупності наведених обставин та перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ст. 2 КАС України при прийнятті оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення рішення, суд вважає, що спірне податкове повідомлення рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання позивача підготувати та подати до Головного Управління Державної Казначейської служби України у Тернопільській області висновок про повернення позивачу надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, подана позивачем податкова декларація із зазначенням суми, що підлягає поверненню з бюджету, є умовою для здійснення повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання та підставою для підготовки відповідачем висновку про повернення з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органові Державної казначейської служби України.

Аналіз наведених норм свідчить, що на підставі поданої податкової декларації позивача із зазначенням суми, що підлягає поверненню з бюджету, відповідач зобов`язаний підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача сформувати та подати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про повернення суми надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік із врахуванням податкової знижки з частини суми відсотків за користування житловим іпотечним кредитом на підставі даних поданої декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік у розмірі 22818,83 грн.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Розподіл судових втрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення (форми «ЗН») Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.02.2023 №.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Тернопільській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області висновок про повернення ОСОБА_1 суми надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік з урахуванням податкової знижки з частини суми відсотків за користування житловим іпотечним кредитом на підставі даних поданої Декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік у розмірі 22818 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 83 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 12 жовтня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_7 , місце проживання: АДРЕСА_8 РНОКПП НОМЕР_2 );

Головне управління ДПС у Тернопільській області ( місцезнаходження:вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.