Справа № 260/5775/23
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2023 рокум. Ужгород№ 260/5775/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ,04053), про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач ОСОБА_1 , з 29.07.2018 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

22.06.2023 року за вих. № 1195 позивач звернувся з заявою до відповідача 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою щодо переходу з пенсії за віком, призначеної згідно з Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію, згідно Закону України « Про державну службу» № 889-VI від 10.12.2015 р., що набув чинності 01.05.2016 року.

Рішенням відповідача 1: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.06.2023 року № 08 позивачу відмовлено у переході на пенсію відповідно до ЗУ «Про державну служби», мотивуючи тим, що на день набрання чинності ЗУ « Про державну служби» він не займав посаду державного службовця, а його стаж державної служби на дату звільнення з державної служби 05.05.2014 р. становить 13 років 7 місяців 6 днів, замість необхідних 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Період його роботи на посадах:

-комсорг по групі шкіл Міжгірського райкому ЛКСМ України з 01.10.1980 року по 19.12.1981 року ( 1 рік 02 місяців 18 днів), другий секретар Міжгірського РК ЛКСМ України з 19.12.1981 року по 10.11.1983 року ( 1 рік 10 місяців 21 день ), перший секретар Міжгірського РК ЛКСМ України з 22.06.1984 року по 01.12.1988 року ( 4 роки 05 місяців 09 днів), а також заступник завідуючого організаційним відділом Міжгірського РК КПУ з 01.12.1988-01.09.1989 року ( 0 років 09 місяців 0 днів), що в сукупності становить 07 років 03 місяці 18 днів,

- відповідачем 1: не зараховано до стажу державної служби, що давало б йому підстави для переведення на пенсію за віком як особи, що набула стажу державної служби не менше 20 років на момент вступу в дію Закону України « Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 року.

Позивач вважає, шо робота в партійних, комсомольських, профспілкових організаціях повинна зараховуватися до стажу державної служби.

04 серпня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та зазначає, що заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності було опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві .

Зазначають,, що стаж державної служби ОСОБА_1 , (станом на 05.05.2014 року - дата звільнення позивача з посади державного службовця) складає 13 років 7 місяців 6 днів. Оскільки, позивач набув стажу державної служби менше, ніж 20 років, то права на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 не має. Звертає увагу суду, що Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області розгляд заяви позивача не здійснювало, а тому і прав позивача на перерахунок пенсії не порушило.

09 серпня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надійшла пенсійна справа ОСОБА_1

11 серпня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.

21 серпня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надійшов відзив на позов, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зазначає, що , Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову в переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно заяви від 22.06.2023 року № 1195 гр. ОСОБА_1 , оскільки на день набрання чинності Законом №889-УІ11 особа не займала посади державного службовця, стаж державної служби становить 13 років 7 місяців 6 (станом на 05.05.2014р.- дата звільнення з посади державного службовця). Зазначено, що відповідно до Закону України від 07.06.2001 №2493111, який набрав чинності 04.07.2001р. постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2001 №1441 посади сільських голів віднесені до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій службовців. До стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначення права на призначення пенсії відповідно до пунктів 10,12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», зараховуються періоди до набрання чинності Законом №2493-111 (тобто до 04.07.2001).

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 , з 29.07.2018 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України й отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

22 червня 2023 року за вих. № 1195 позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою щодо переходу з пенсії за віком, призначеної згідно з Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію, згідно Закону України « Про державну службу» № 889-VI від 10.12.2015 р., що набув чинності 01.05.2016 року .

Для перерахунку пенсії позивач, зокрема надав довідки за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, видані за останнім місцем роботи, а саме Хустською районною державною адміністрацією від 21.06.2023 року №34 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за травень 2023 року , від 21.06.2023 року №34 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) станом на 01 червня 2023 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Рішенням відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) від 28.06.2023 року № 08 позивачу відмовлено у переході на пенсію відповідно до ЗУ «Про державну служби».

У оскаржуваному рішенні зазначено про те, що:

"Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-УІІІ передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі - Постанова), право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону мають особи, які:

1. Досягли пенсійного віку:

2. Мають страховий стаж: чоловіки - 35 років, жінки - 30 років.

3. Не призначено пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

4. На день набрання чинності Законом № 889-УІІІ займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України.

5. На день набрання чинності Законом № 889-УШ мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-12 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року.

До стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, для визначення права на призначення пенсії відповідно до пунктів 10,12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», зараховуються періоди до набрання чинності Закону №2493-111 (тобто до 04.07.2001).

Враховуюче зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову в переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно заяви від 22.06.2023 року № 1195 гр. ОСОБА_1 , оскільки на день набрання чинності Законом №889-УІІІ особа не займала посади державного службовця, стаж державної служби становить 13 років 7 місяців б днів (станом на 05.05.2014р.- дата звільнення з посади державного службовця)."

Згідно протоколу розрахунку стажу позивача ( Форма РС- право) , вбачається що період його роботи на посадах: комсорг по групі шкіл Міжгірського райкому ЛКСМ України з 01.10.1980 року по 19.12.1981 року ( 1 рік 02 місяців 18 днів), другий секретар Міжгірського РК ЛКСМ України з 19.12.1981 року по 10.11.1983 року ( 1 рік 10 місяців 21 день ), перший секретар Міжгірського РК ЛКСМ України з 22.06.1984 року по 01.12.1988 року ( 4 роки 05 місяців 09 днів), а також заступник завідуючого організаційним відділом Міжгірського РК КПУ з 01.12.1988-01.09.1989 року ( 0 років 09 місяців 0 днів), що в сукупності становить 07 років 03 місяці 18 днів, відповідачем 1: не зараховано до стажу державної служби, що давало б йому підстави для переведення на пенсію за віком як особи, що набула стажу державної служби не менше 20 років на момент вступу в дію Закону України « Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 року.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивача такий:

- з 01.10.1980 року по 19.12.1981 року - постановою бюро № 12 від 09.10.1980 р. затверджений на посаду комсорга по групі шкіл Міжгірського райкому ЛКСМ України;

- з 19.12.1981 року по 10.11.1983 року - постановою 1-го організаційного пленуму Міжгірського району, протоколом від 19.12.1981 року обрано на посаду другого секретаря Міжгірського РК ЛКСМ України;

- з 22.06.1984 року до 01.12.1988 року - постановою пленуму від 22.06.1984 року вибраний на посаду першого секретаря Міжгірського райкому ЖСМ України,

- з 01.12.1988 до 01.09.1989 року - постановою бюро РК КПУ від 24.11.1988 року затверджений на посаду завідуючого організаційним відділом Міжгірського РК КПУ.

Записи в трудовій книжці позивача підтверджуються Архівними довідками від 21.08.2018 року №363/01-29 та від 11.07.2023 року №Г-183/01-13.

Мотиви та норми права застосовані судом.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про Державну службу" від 10.12. 2015 № 889-VIII, згідно розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, попередній Закон "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягни пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до вказаної статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889- VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889- VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723- ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Після 01 травня 2016 року зберігається право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише тих осіб, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує під час застосування до спірних правовідносин.

Верховний Суд в постанові від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17 дійшов висновку, що незалежно від того, чи працювала особа станом на день набрання чинності Закону № 889-VIII на держслужбі, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови став висновок про недостатність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII (набрав чинності з 01.05.2016 року) та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року N 229. Відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за період роботи до 01 травня 2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року N 283 (далі - Порядок № 283), додатка до нього та інших нормативно-правових актів.

Згідно із пунктом з Порядку №283 до стажу державної служби включається також час роботи: в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. № 1049, яким встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується; стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

Отже, Порядком №283 щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи в комсомольських органах та партійних органах передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, названих абзацом 4 п.3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.12.93 р. №1049, у якому йдеться про стаж роботи в організаціях (крім роботи в кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 КЗпП України, а саме: партійних, профспілкових та комсомольських.

Так, Верховний Суд у постановах від 15.01.2020 у справі № 334/4034/16-а, від 13.05.2020 у справі № 2240/2515/18, від 15.05.2020 у справі № 309/882/17 зазначив та зробив висновок про те, що згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України від 03.06.1994 № 4-5-1156, погодженим з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в комсомольських та партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих. Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII в XVIII з`їздами ВЛСМ.

Так, пунктом 11 цього Статуту було встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу € демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.

Пунктами 13,14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.

Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро, в тому числі секретарів комітету.

З зазначеного судом вище вбачається, що вищезазначені посади які обіймав позивач відносяться до відповідальних посад, оскільки призначення на таку приймалось колегіальним органом (постановою бюро, пленуму) комсомольської та партійної організацій.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №822/524/18, постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17 та постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 334/4034/16-а(2-а/334/217/16)

У відповідності до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, рішення відповідача 1: щодо не включення до стажу державної служби позивача оспорюваних періодів роботи що становить в сукупності 07 років 03 місяці 18 днів, оскільки вищезазначеними нормами передбачено зарахування стажу роботи в комсомольських та партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року ( до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР, а отже стаж державної служби на цих посаді становить 7 років 03 місяці 18 днів) є протиправними.

Таким чином , загальний стаж державної служби позивача становить понад 20 років, а саме 20 років 10 місяців 24 днів ( 13 років 7 місяців 6 днів, стаж державної служби, який визнаються відповідачами та 07 років 03 місяці 18 днів, який є спірним), що підтверджується записами його трудової книжки та архівними довідками і дає йому право на призначення пенсії в порядку встановленому відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 р. № 3723-ХП «Про державну службу» як особі, що набула стажу державної служби понад 20 років на момент вступу в дію Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015р.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З зазначеної правової норми вбачається, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХП передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723- XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16. і 2.1993 №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Так, позивач досяг віку понад 62 роки, а саме - 65 років, мас 43 роки З місяці 14 днів страхового стажу (згідно протоколу пенсійного органу форми РС від 28.06.23 р.) та згідно записів трудової книжки 20 років 10 місяців 24 дні, стажу державної служби, що дає йому право на призначення пенсії в порядку встановленому відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 р. № 3723-ХП «Про державну службу» як особі, що набула стажу державної служби не менше 20 років на момент вступу в дію Закону України «Про державну службу» № 889 -УІП від 10.12.2015 року.

Законодавством, яке діяло до 01.05.2016 р., передбачено зарахування стажу роботи в комсомольських та партійних організаціях до стажу державної служби особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.

Тобто, у позивача було гарантоване право на зарахування такого періоду до стажу державної служби до набрання 01.05.2016 р. чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 р.

Позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування й виплату призначеної пенсії в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках від 21.06.2023 р. № 34 з врахуванням виплачених сум не підлягає задоволенню, оскільки є передчасно заявленою; позивачу відповідачем ще не призначена пенсія державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" як особі, що набула стаж державної служби не менше 20 років на момент вступу в дію Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ Про державну службу, а отже і відсутнє порушене право позивача.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, як передчасної (заявлені на майбутнє).

Що ж стосовно задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідачів призначити пенсію за віком у відповідності до поданої заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1, встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві при прийнятті рішення про відмову у зарахуванні до загального стажу та у призначенні пенсії позивачу, не досліджувались належним чином періоди його роботи, а також, пенсійним органом, у разі наявності сумнівів не було витребувано інших додаткових документів на підтвердження стразового стажу, що в свою чергу призвело до того, що пенсійний орган уникнув обов`язок щодо надання належної оцінки таким документам.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідачем не здійснено всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів для призначення пенсії, а прийняте рішення щодо відмови у її призначенні є необґрунтованим та передчасним.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В даному конкретному випадку, призначенню пенсії передує встановлення наявності права на таку пенсію, як то вік та стаж роботи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про переведення позивача з 22.06.2023 року на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" як особи, що набула стаж державної служби не менше 20 років на момент вступу в дію Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу". При призначенні пенсії державного службовця врахувати довідки про складові заробітної плати для нарахування пенсії держслужбовця, надані позивачем від 21.06.2023 року №34

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо зарахування спірних періодів до стажу позивача та щодо повторного розгляду її заяви про призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві , структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зобов`язане зарахувати до страхового стажу позивача невраховані періоди роботи.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл.. Народна, буд.,4 м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 0453063) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, м. Київ, 04053, юод ) від 28.06.2023 року № 08 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

3. Зобов`язати Головне управління Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, м. Київ, 04053, )2.зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до стажу державної служби періоди роботи на посадах: комсорг по групі шкіл Міжгірського райкому ЛКСМ України з 01.10.1980 року по 19.12.1981 року, другий секретар Міжгірсьіюго РК ЛКСМ України з 19.12.1981 року по 10.11.1983 року, перший секретар Міжгірського РК ЖСМ України з 22.06.1984 року по 01.12.1988 року, заступник завідуючого організаційним відділом Міжгірського РК КПУ 3 01.12.1988-01.09.1989 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, м. Київ, 04053, юод ) повторно розглянути заяву про переведення ОСОБА_1 з 22.06.2023 року на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" , як особи, що набула стаж державної служби понад 20 років на момент вступу в дію Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова