Справа № 240/15008/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про витребування доказів та зупинення провадження у справі

13 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/15008/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Окис Т.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо не проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання провести нарахування і виплату такої індексації, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки по день проведення її виплати.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі.

19 червня 2023 року на виконання вимог цієї ухвали Міністерство юстиції України подало відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року клопотання Міністерства юстиції України задоволено та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 27 червня 2023 року.

27 червня 2023 року суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача, замінив відповідача на Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України та надав час для подання уточненої позовної заяви.

Ухвалою суду від 27 червня 2023 року зупинено провадження у справі № 240/15008/23 до подання ОСОБА_1 уточненої позовної заяви.

03 липня 2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою суду від 04 липня 2023 року поновлено провадження у справі, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та установлено Центральному міжрегіональному управлінню з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

18 липня 2023 року конверт з копією зазначеної ухвали повернувся до суду з відміткою поштового відділення «пов. вибув».

За результатами ознайомлення з наявними у матеріалах справи документами, суд установив, що постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №20 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань Департамент з питань виконання кримінальних покарань, який є правонаступником територіальних органів Міністерства юстиції України, які ліквідовуються згідно з пунктом 1 цієї постанови (Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України; Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції).

Згідно пункту 3 названої постанови, територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, а здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, покладається на Міністерство юстиції.

Згідно абзацу 4 пункту 1 Положення про Департамент з питань виконання кримінальних покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21 грудня 2020 року № 4403/5, Департамент є правонаступником Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, які ліквідуються.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 10 лютого 2020 року зареєстровано Департамент з питань виконання кримінальних покарань (; 04050, м. Київ, вул. Ю.Іллєнка, 81).

З огляду на повернення до суду конверта з копією ухвали, направленого на адресу Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, з відміткою поштового відділення «пов.вибув», а також відсутність у загальнодоступних джерелах інформації про початок діяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, з урахуванням інформації про реєстрацію останнього 10 лютого 2020 року, суд ухвалою від 20 липня 2023 року запропонував позивачу замінити Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України на належного відповідача Департамент з питань виконання кримінальних покарань та у зв`язку з заміною відповідача уточнити прохальну частину позову щодо позовних вимог до нього і зупинив провадження у справі до дати отримання судом інформації про прийняте позивачем рішення щодо заміни відповідача.

29 серпня 2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою від 29 серпня 2023 року суд поновив провадження у справі, прийняв уточнену позовну заяву, замінив неналежного відповідача Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на належного Департамент з питань виконання кримінальних покарань та установив Департаменту з питань виконання кримінальних покарань строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

10 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Департамент з питань виконання кримінальних покарань просить в задоволенні позову відмовити. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що є неналежним відповідачем, оскільки запис про припинення Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не внесено. Отже Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України є правоздатною і дієздатною юридичною особою, майнові зобовязання якої не припинилися та не перейшли до правонаступника внаслідок прийняття рішення про її ліквідацію, позаяк перебування юридичної особи у стані припинення не не є підставою для припинення її зобов`язань.

За результатами вивчення зазначених доводів, суд зауважує на таке.

Положення статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас суд зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. У такому випадку суд з метою забезпечення захисту порушеного (оспорюваного, невизнаного) права особи повинен замінити неналежного відповідача належним або залучити до участі у справі співвідповідача, однак на це потрібна згода позивача. При цьому, заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 620/4205/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 640/10399/20, від 17 травня 2023 року у справі № 640/17939/20 та від 13 вересня 2023 року у справі №620/4900/22.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частин 3 та 6 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про витребування доказів за власною ініціативою суд постановляє ухвалу. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до приписів абзацу 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №20 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, покладається на Міністерство юстиції.

З огляду на зазначене суд уважає, що для повного та об`єктивного вирішення цієї справи та визначення належного відповідача необхідно витребувати у Міністерства юстиції України інформацію про те, коли завершено здійснення заходів, пов`язаних з утворенням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та коли названий Департамент розпочав свою діяльність, а також на якій стадії перебуває ліквідація Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, зокрема, але не виключено, чи діє ліквідаційна комісія та де така знаходиться.

На момент постановлення цієї ухвали на території України указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до положень пункту 31 частини 1 статті 85 Конституції України зазначений указ затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року № 3275-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

З огляду на викладене, суд уважає, що виконання цієї ухвали може бути ускладнено у зв`язку з проведенням на території України військових дій, а тому потребуватиме додаткового часу, який визначити заздалегідь не уявляється за можливе.

Відповідно до положень пункту 6 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі направлення судового доручення щодо збирання доказів.

Отже, відсутня норма, яка б урегульовувала порядок дій суду у випадку необхідності надання учасникам справи часу для виконання вимоги суду про надання витребуваних документів.

Проте, відповідно до положень частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосувати аналогію закону та зупинити провадження у справі на підставі пункту 6 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 49, 72, 77, 79, 80, 236, 243, 248, 250, 256, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Зобов`язати Міністерство юстиції України надати суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали інформацію про те, коли завершено здійснення заходів, пов`язаних з утворенням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та коли названий Департамент розпочав свою діяльність, а також на якій стадії перебуває ліквідація Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, зокрема, але не виключено, чи діє ліквідаційна комісія та де така знаходиться.

Попередити Міністерство юстиції України, що невиконання ухвали суду про витребування доказів може мати наслідком застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтями 145, 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зупинити провадження у справі 240/15008/22 до дати отримання судом витребуваної у Міністерства юстиції України інформації.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис