Справа № 160/18977/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці (відокремлений підрозділ державної митної служби України) про визнання протиправними дії та бездіяльність та стягнення збитків,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Одеської митниці (відокремлений підрозділ державної митної служби України), в якому просить:
визнати протиправними дії та бездіяльність Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) по затримці митного оформлення та вилученню товару «Іграшки головоломки Крижане серце Frozen, Щенячий патруль Paw Patrol, Месники Avengers/Спайдермен - 100800 шт., Виробник: Zhejiang Soododo Stationery co.ltd. Країна походження: CN» вартістю 1910801,09 грн. що завозився у контейнері № BMOU5811980 та декларувався згідно митної декларації №UA500500/2021/223285 від 16.11.2021 р.;
стягнути з Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) спричинені протиправними діями збитки у розмірі 30 032,14 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що судовим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/3466/22 було встановлено відсутність ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» складу порушення передбаченого ст. 472 МК України при декларуванні товару, а тому затримка митного оформлення і вилучення товару були протиправними. При складанні протоколу про порушення митних правил і вилученні товару, відповідачем були порушені норми ст. 489, частин 1 і 2 ст. 268, ч. 1 ст. 460 МК України. Вказані дії призвели до затримки транспортного засобу та виставлення перевізником рахунку щодо компенсації витрат (збитків) перевізника у зв`язку із накладенням на нього штрафних санкцій лінійним перевізником за демердж (понаднормове використання) контейнера №ВМОU5811980 і за простій транспортного засобу.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
18.08.2023 через систему «Електронний суд» від Одеської митниці до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Від декларанта, як учасника правовідносин, пов`язаних з митним оформленням та декларуванням товарів, вимагається діяти виключно з додержанням встановленого Митним кодексом та іншими нормативними актами порядку, а саме заявляти відомості щодо найменування товарів, їх кількості та інше, згідно з рахунком (інвойсом) або іншим документом, що визначає вартість товару.
Судом першої інстанції по справі 521/3466/22, встановлено, що під час заповнення декларації №UA500500/2021/223285 декларантом ( ОСОБА_1 ) помилково класифіковано товар за кодом УКТ ЗЕД 406920000.
Проте, ризик менеджмент відноситься до обов`язків суб`єкта, що провадить господарську діяльності.
Передбачення та попередження ризиків є обов`язком суб`єкта господарювання, в даному випадку ТОВ «АТБ-Маркет». Таким чином, демередж, що був нарахований за контейнери, які оформлювалися за митною декларацією є результатом прорахунку ризиків позивача, а не шкодою завданою складенням протокола про порушення митних правил.
Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, у тому числі збитків у вигляді простою, є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
У цій справі позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження завданих збитків Товариству у вигляді демереджу та простою, а лише обмежився визначенням суми, а так само не навів жодного правового обґрунтування заявленої ним позовної вимоги.
Таким чином, немає причинно-наслідкового зв`язку між складенням протоколу про порушення митних правил Одеською митницею та збитками, про які зазначає позивач, щодо демереджу за порушення строків повернення контейнерів та простою транспортного засобу.
Від позивача через систему «Електронний суд» 01.09.2023 надійшла відповідь на відзив.
Позивач звертає увагу на те, що частинами 1 та 2 статті 268 МК України у редакції, яка була чинною на день подання митної декларації, передбачено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.
07.09.2023 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Відповідач наполягає на правовій позиції, що передбачення та попередження ризиків є обов`язком суб`єкта господарювання, в даному випадку ТОВ «АТБ-Маркет». Таким чином, демередж, що був нарахований за контейнери, які оформлювалися за митною декларацією є результатом прорахунку ризиків позивача, а не шкодою завданою складенням протокола про порушення митних правил. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, у тому числі збитків у вигляді простою, є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження завданих збитків Товариству у вигляді демереджу та простою, а лише обмежився визначенням суми.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
30.09.2020 р. між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупцем) та Компанією «Sambro International Limited», Великобританія ( Продавцем) було укладено контракт №3616-SIL/CN щодо поставок товарів в Україну. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту в зону діяльності Одеської митниці надійшов контейнер BMOU5811980, що підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною (CMR) №2 від 15.11.2021 р.
16.11.2021 року декларантом ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» ОСОБА_1 підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ40ДЕ», яка була прийнята та зареєстрована за номером № UA500500/2021/223285.
Під час проведення митного огляду товарів 18.11.2021 митним органом було виявлено невідповідність товару даним заявленим у МД та товаросупровідним документам, а саме: згідно маркування на коробках заявлений товар - іграшки головоломки Крижане серце Frozen, Щенячий патруль Paw Patrol, Месники Avengers/ Спайдермен Spiderman.
Митний орган виходив з того, що декларантом ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_1 , було порушено процедуру декларування товарів, передбачену ст. 257 МК України та не було заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що призвело до порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.
Відповідно до вказаного протоколу у власника ТОВ «АТБМАРКЕТ» було вилучено наступне майно: Іграшки головоломки Крижане серце Frozen, Щенячий патруль Paw Patrol, Месники Avengers/Спайдермен у кількості100800 шт., виробник: Zhejiang Soododo Stationery co.ltd. Країна походження: CN вартістю: 1 910801,09 грн.
08.12.2021 р. митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/000875. Відповідно до даного документу, у митному оформлені відмовлено з посиланням на ст. 265 МК та зазначенням посилання на протокол про порушення митних правил.
Постановою Одеського апеляційного суду у справі №521/3466/22 від 15.05.2023 р., постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.03.2023 року залишено без змін.
Таким чином, судовим рішенням , що вступило в законну силу було встановлено відсутність складу порушення передбаченого ст. 472 МК України при декларуванні зазначеного товару, а тому затримка митного оформлення та вилучення товару були протиправними. У відповідача не було жодних підстав вилучати товар на підставі ст. 472 МК України.
Виходячи з дати подання декларації 16.11.2021 і відповідно до графи 18 CMR №2 від 15.11.2021 р. вантаж контейнеру ВМОU5811980 було вивантажено тільки 08.12.2021 р.
Тобто митне оформлення тривало 23 дні і завершилось вилученням товару.
Щодо спричинених збитків відповідачем.
З матеріалів справи також вбачається, що між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Клієнт) і ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» (Експедитор) 01.03.2021 було укладено договір транспортного експедирування №5039, за яким Експедитор зобов`язувався організувати виконання послуг пов`язаних із перевезення вантажу відповідно до заявок Клієнта на перевезення.
Відповідно до п. 2.2.3, п. 2.2.7 договору Клієнт зобов`язаний: забезпечити митне оформлення вантажу у місці навантаження (розвантаження) протягом 48 годин (без урахування вихідних та святкових днів встановлених законодавством країни місця навантаження та розвантаження) з моменту прибуття транспортного засобу до пункту навантаження (розвантаження); оплатити послуги та відшкодувати додатково понесені експедитором витрати.
Пунктом 4.9 договору передбачено, що Клієнт несе відповідальність за шкоду, заподіяну Експедитору, якщо ця шкода була заподіяна із вини Клієнта.
01.03.2021 р. між ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК»(Клієнт) ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИК ЛТД» (Експедитор) було укладено договір транспортного експедирування морським транспортом №5033, який за змістом подібний договору №5039 від 01.03.2021 р.
01.03.2021 р. між ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» (Клієнт) і ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИК ЛТД» (Експедитор) було укладено меморандум про співробітництво. Відповідно до п. 1 зазначеного меморандуму, Експедитор надає Клієнту транспортно-експедиційні послуги протягом 3-х днів з моменту вивантаження контейнеру.
Вартість додаткових витрат, які сплачує Клієнт згідно із рахунком виставленим експедитором та при наявності де це можливо, підставою для таких рахунків є «надмірне перебування автотранспорту в порту/вивантаженні 1000, 00 грн. на добу.»; «наднормативні витрати по порту Одеса» -згідно оф. Платежем.
Враховуючи, що контейнер №ВМОU5811980, що перевозився згідно зазначених договорів та заявки на перевезення, прибув до місця митного оформлення та вивантаження 15.11.2021 р., його приймання (вивантаження) мало було завершитися відповідно до ч. 1 ст.255 МК України до 19.11.2021. Проте через протиправні дії митного органу митне оформлення не було завершено впродовж даного строку, товар був затриманий а згодом і вилучений.
Відповідно до зазначених вище договорів з 19.11.2021 р. починається простій, який завершується моментом вивантаження товару 08.12.2021 р. у даному випадку вилучення товару митницею. Тобто простій тривав 20 днів.
На виконання вищенаведених договорів ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИК ЛТД» виставило на адресу ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» рахунок № 870.2/21 від 9 грудня 2021 р. на суму 20 000,00 грн. на відшкодування витрат на простій а/м (19.11 8.12) зазначений рахунок містить посилання на контейнер ВМОU5811980; а також рахунок № 870.3/21 від 9 грудня 2021 р. на суму 10 032,14 грн. на відшкодування витрат на демередж (штраф за понаднормове використання контейнера) зазначений рахунок містить посилання на контейнер ВМОU5811980.
Позивач вважає, що прийняття картки відмови у митному оформленні лише через 23 дні після подання митної декларації є бездіяльністю, а вилучення майна є протиправними діями митного органу.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Частиною 2 ст. 544 МК України встановлені основні завдання, які виконують митні органи, здійснюючи митну справу, зокрема, здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних засобів контролю тощо (пункт 4).
Пунктами 23, 24 ч. 1 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно частин 1-4, 7 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Для забезпечення здійснення митного контролю митними органами використовується єдина автоматизована інформаційна система митних органів України.
За змістом ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
У ч. 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом, зокрема, найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД.
За ч. 1 ст. 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.
Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
За змістом ст. ст. 265, 266 МК України декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. При цьому, декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.
Згідно ч.1. ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За ч. 1.ст. 472 МК України за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України,
-тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.
Диспозиція ст. 485 МК України встановлює адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Об`єктивна сторона складу правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а суб`єктивна -у формі умислу. Крім того, склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, що обумовлює подання митному органу неправдивих відомостей чи документів, що їх містять, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Статтею ст. 268 МК України ( у редакції на день подання митної декларації) допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.
У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.
Частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності), якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
У справі №523466/22 судом було встановлено помилкове класифікування декларантом товару за кодом УКТ ЗЕД 406920000. Сума по ставці мита по заявленій декларації фактично більша, ніж виявлено митним органом. Суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що подання неточних відомостей в митній декларації №UA500500/2021/223285 призвели до фактичних наслідків, в тому числі до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Таким чином, судовим рішенням було встановлено безпідставне вилучення митним органом відповідно до протоколу від 06.12.2021 у ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» товару на суму 1910801,09 грн.
Судом не приймаються зауваження відповідача щодо неврахування позивачем ризиків, пов`язаних із митним оформленням товару.
Іграшки які підлягали декларуванню фактично уявляли собою іграшки головоломки у формі гумок, які можна використовувати і для стирання олівця на папері (тобто як канцелярський товар). Тобто, товар можливо було кваліфікувати як «іграшка» зі ставкою ввізного мита -0% або (помилково) як «гумка канцелярська» зі ставкою ввізного мита -2%. Саме з метою упередження і контролю ризиків позивачем було задекларовано товар за кодом, що передбачає більшу ставку сплати ввізного мита. Позивач розраховував на те, що в цьому разі навіть у випадку помилки, складу порушення, передбаченого ст. 472 МК України не буде і митне оформлення буде проведено своєчасно, без вилучення і конфіскації товару.
За вимогами ч. 1 ст. 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 256 МК України рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.
Зважаючи, що відповідно до наведених норм митним органом, який вважав, що позивачем було допущено порушення при митному оформленні товару, не було прийнято у визначений строк рішення про відмову у митному оформленні товару, такі дії відповідача є протиправною бездіяльністю, а дії відповідача зі складання протоколу про порушення митних правил і вилучення майна позивача, що спричинили затримку митного оформлення є протиправними, що було доведено у справі №521/3466/22.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вищевказане положення реалізується нормами статті 1173 Цивільного кодексу України, якими закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність.
Таким чином, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо.
Отже, суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової та немайнової (моральної) шкоди викладено, у статтях 1166, 1167, 1173 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).
Як встановлено ст. 1166 ЦК України, необхідність встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.
Таким чином, для відшкодування шкоди за правилами статті 1173 ЦК України необхідно довести такі факти:
1 - неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду;
2 - наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна особи. При цьому шкода це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1173 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;
3 - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що а наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.
Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 та від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).
Відповідно до статті 30 Митного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) посадові особи та інші працівники органів доходів і зборів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону.
Шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.
Таким чином, спеціальною нормою (статтею 30 Митного кодексу України) також передбачено відшкодування збитків, заподіяних органами митної служби громадянам чи юридичним особам під час виконання ними своїх повноважень
Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи 08.02.2019 між Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС» (Об`єднання) і ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №08/02-19/1, за умовами якого Об`єднання зобов`язалось надавати Клієнту правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, зазначених у цьому договорі, а Клієнт зобов`язався приймати та оплачувати надану Об`єднанням правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, зазначених у цьому договорі.
Відповідно до п. 6.1., п. 6.2. договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом 3 років. Якщо хоча б однією із сторін не виконано будь-яке зобов`язання за цим договором, строк дії цього договору продовжується до моменту належного виконання цього зобов`язання. Якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору не заявить у письмовій формі (рекомендованим листом з повідомленням про вручення або іншим чином у письмовій формі) про свій намір припинити договірні відносини або змінити умови цього договору, цей договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах. Таке продовження може здійснюватися необмежену кількість разів.
Від імені Адвокатського об`єднання «Альянс» правова допомога Товариству була надана адвокатом Гусак Юлією Вікторівною на підставі довіреності ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» №01/01/23-В від 01.01.2023.
04.07.2023 між Об`єднанням і Клієнтом до договору про надання правової допомоги було укладено і підписано додаткову угоду №04/07/23.
За п. 1 угоди Клієнт доручив, а Об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу (послуги), яка (-і) передбачена (-і) п.п. 1.1 та 1.2 договору про надання правової (правничої) допомоги №08/02-19/1 від 02.02.2019, а саме:
Скласти та направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці (відокремлений підрозділ державної митної служби України) про визнання протиправними дії та бездіяльність відповідача по затримці митного оформлення та вилученню товару «Іграшки головоломки Крижане серце Frozen, Щенячий патруль Paw Patrol, Месники Avengers/ Спайдермен - 100800 шт., Виробник: Zhejiang Soododo Stationery co.ltd. Країна походження: CN» вартістю 1910801,09 грн. що завозився у контейнері № BMOU5811980 та декларувався згідно митної декларації №UA500500/2021/223285 від 16.11.21 р., а також про стягнення грошових коштів у якості компенсації шкоди спричиненої ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» протиправними діями (бездіяльністю) суб`єкту владних повноважень
Пунктом 2 зазначеної додаткової угоди визначено, що вартість послуг (гонорар) Об`єднання за цією Додатковою угодою складає 8 000 грн. (у т.ч. ПДВ).
Відповідно до п. 4, 5 зазначеної додаткової угоди: послуги за даною додатковою угодою вважаються належним чином наданими Об`єднанням з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі таких послуг. Оплата послуг здійснюється Клієнтом в межах щомісячного гонорару за відповідний календарний місяць. Умови оплати послуг, реквізити платіжних доручень (за необхідністю), можуть зазначатися у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг.
Актом приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2023 до вказаної додаткової угоди підтверджено надання Об`єднанням Клієнту послуг зі складання та направлення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви у даній справі -вартість 8000 грн.
Сторонами в акті погоджено, що оплата послуг за цим актом включається у гонорар за відповідний період, що був сплачений Клієнтом платіжним дорученням (платіжною інструкцією) №376276 від 26.07.2023.
Частиною 6 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. є завищеним і становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2023 року -2684 грн.
Статтею 8 вказаного закону встановлено в 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня-6700 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня -40,46 гривень.
Таким чином, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. становить 2,98 прожиткові мінімуми на працездатних осіб з 1 січня 2023 року, або 1,19 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 197,73 годин роботи.
Суд погоджується із запереченнями позивача з цього питання , який вказав, що розмір витрат на правничу допомогу жодним нормативним актом не пов`язаний із мінімальною заробітною платою, або прожитковим мінімумом.
Відповідачем не враховано, що у цій справі правничу допомогу надає Адвокатське об`єднання «Альянс», а не конкретний представник як адвокат, що здійснює індивідуальну адвокатську діяльність. Представник у цій справі не є самозайнятою особою, а є працівником адвокатського об`єднання, як однієї із форм здійснення адвокатської діяльності (адвокат не здійснює індивідуальну адвокатську діяльність). А тому необґрунтовані зауваження відповідача щодо відсутності книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».
До того ж відповідач, заявляючи про неспівмірність витрат, не вказує, який саме розмір витрат він вважає у цій справі співмірним.
Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити саме з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. вказала на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Враховуючи, що дана справа по суті не є складною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження , суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню.
Співмірною зі вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у даній справі, суд вважає суму 6000,00 грн.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.
За ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4294,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №190368 від 05.07.2023.
З врахуванням наведеного, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплачений судовий збір у сумі 4294,40 грн.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії та бездіяльність Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) по затримці митного оформлення та вилученню товару «Іграшки головоломки Крижане серце Frozen, Щенячий патруль Paw Patrol, Месники Avengers/Спайдермен - 100800 шт., Виробник: Zhejiang Soododo Stationery co.ltd. Країна походження: CN» вартістю 1910801,09 грн. що завозився у контейнері №BMOU5811980 та декларувався згідно митної декларації №UA500500/2021/223285 від 16.11.2021 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона