Справа № 681/1150/23
Суддя: Горгулько Н. А.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 681/1150/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року. м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Горгулько Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

22.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 555816, винесену 13.08.2023 інспектором СРПП ВП № 1 Житомирського РУП майором поліції Поліщуком Олександром Петровичем, а також стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн. та 2500 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову представник позивача адвокат Крижанівський О.А. вказував, що згаданою постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП у зв`язку з порушенням п.21.11.б ПДР та накладено штраф у розмірі 510 грн. Вважає дану постанову незаконною, оскільки на момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким керував позивач, складу правопорушення не було.

Так, ОСОБА_1 13.08.2023 разом зі своєю дружиною та дітьми їхав додому та жодних порушень ПДР, які могли б стати підставою для зупинки, не допускав. Поліцейський як причину зупинки назвав перевезення дітей без автокрісел, при цьому ним не було повідомлено позивача про розгляд справи, не сповіщено про дату та час, а також не повідомлено про особу, яка буде здійснювати розгляд адміністративної справи, не роз`яснено права тощо. При цьому, інспектором не проведено жодних вимірювальних дій для встановлення зросту дітей, вимірювання проведено «на око», в той час як зріст усіх дітей становить понад 145 см. Також поліцейським у винесеній постанові невірно зазначено посилання на підпункт ПДР, адже заборона перевезення дітей зростом нижче 145 см передбачена пп.21.11.б.

Ухвалою судді від 01.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, яку постановлено розглядати без участі сторін.

У встановлений судом строк, а саме 05.09.2023, відповідачем подано відзив, в якому представник ГУНП в Житомирській області заперечив проти позову ОСОБА_1 з мотивів безпідставності та необґрунтованості позовних вимог. В задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що 13.08.2023 під час виконання службових обов`язків інспектором виявлено, що позивач, керуючи автомобілем перевозив дітей, зріст яких менше 145 см, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дітей за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією транспортного засобу, чим порушив пп.21.11 б Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.10 ст.121 КУпАП. Водію було роз`яснено причини зупинки, зокрема, встановлення на державний номерний знак автомобіля захисної решітки, що є неприпустимим, а також повідомлено про його права, що зафіксовано на відеозапис з нагрудного відеореєстратора. Також вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

13.08.2023 інспектором СРПП ВП № 1 Житомирського РУП майором поліції Поліщуком Олександром Петровичем винесено постанову серії БАД № 555816 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП, оскільки останній по вул. Центральній в с. Нова Чорторія Житомирського району Житомирської області керував автомобілем «Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та перевозив дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортному засобі без використання дитячих утримуючих систем, чим порушив пп.21.11.б Правил дорожнього руху, за що ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно з ч.10 ст.121 КУпАП порушення правил перевезення дітей тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп.21.11.б Правил дорожнього руху забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови серії БАД № 555816 від 13.08.2023.

На підставі оцінки наявних доказів, а саме особистого спостереження та даних відеореєстратора із нагрудної камери інспектор патрульної поліції зробив висновок про наявність складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП, а також порушення пп.21.11.б Правил дорожнього руху у зв`язку із чим притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу.

Представник позивача, звернувшись до суду із відповідним позовом, вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд справи, не роз`яснено прав та не повідомлено про особу, яка проводила розгляд справи, а також що інспектором не встановлювався зріст дітей.

Суд не погоджується із наведеними підставами з огляду на наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, зокрема п.1.1. визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхиленні інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У ст.283 КУпАП визначені вимоги, які ставляться до постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Суд констатує, що винесена постанова відповідає цим вимогам.

На відеозаписі із нагрудної відеокамери поліцейського, долученого до матеріалів відзиву на позовну заяву, зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . При цьому вбачається, що підстави зупинки позивачу були роз`яснені інспектором поліції, а саме, встановлення на державний номерний знак автомобіля захисної решітки та в подальшому за дане порушення водію зроблено усне зауваження, також було роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що у водія відібрано відповідну розписку, так як одночасно стосовно нього складався протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП у зв`язку з чим йому було заборонено подальший рух. Також водієві повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення та особу поліцейського, котрий проводив розгляд, роз`яснено суть вчиненого ним правопорушення, з яким позивач погодився.

Окрім того, з вказаного відеозапису вбачається, що при розгляді справи (біля службового автомобіля поліцейських) була присутня дружина позивача, на руках якої знаходилася малолітня дитина, яка попередньо перебувала у автомобілі ОСОБА_1 , та візуально видно, що її зріст менше ніж 145 см, що також безперешкодно міг встановити і встановив інспектор поліції.

Позивач, як при розгляді справи так і в позовній заяві, не заперечував факт перевезення ним дітей на задньому сидінні транспортного засобу без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дітей за допомогою ременів безпеки, а фактично оспорює у суді лише ту обставину, що зріст усіх дітей становить понад 145 см, але інспектором не проведено відповідних вимірювальних дій та у винесеній ним постанові не зазначено у якої саме дитини зріст менше 145 см. Втім на відеореєстратор, посилання на відповідний запис якого в якості доказу також зазначено і у винесеній постанові, зафіксовано, що при розгляді справи пояснень того, що діти мають зріст більше 145 см від водія не надходило, одночасно зафіксовано, що сам водій та його дружина визнавали факт порушення, але зсилаючись на важкий матеріальний стан просили не накладати стягнення у виді штрафу, а відтак даний доказ підтверджує наявність складу правопорушення за ч.10 ст.121 КУпАП та спростовує доводи позивача.

До матеріалів справи позивачем не долучено будь-яких доказів того, що зріст дітей є більшим ніж 145 см, чи свідоцтва про їх народження.

Суд не бере до уваги доводів позивача про те, що йому не було повідомлено про розгляд справи, про особу, яка здійснювала розгляд справи, не роз`яснено прав тощо, так як це спростовується даними з оглянутого відеозапису, а не зазначення у постанові конкретного зросту дітей, яких перевозив позивач у автомобілі не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, позаяк на противагу наданого відеозапису позивачем не долучено жодного доказу правомірності своєї поведінки.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

При розгляді справи позивачем не наведено, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху, та перевозив в салоні автомобіля дітей, зріст яких дозволяє їхній рух без спеціальних утримуючих систем.

За вказаних обставин та зважаючи на об`єкт правопорушення безпека дітей, суд дійшов висновку про правомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 10 статті 121 КУпАП, оскільки останній не дотримався Правил дорожнього руху щодо забезпечення безпечного перевезення дітей, а тому вважає, що адміністративний позов є безпідставний та такий, що не підлягає задоволенню.

Керуючись наведеним, ст.ст.72-76, 139, 241, 246 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складання до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 );

Відповідач Головне управління Національної поліції в Житомирській області, ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, поштовий індекс 10008.

Суддя Н.А.Горгулько