Справа № 461/5461/23
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5461/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2023 року м.Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді Романюк В.Ф.,
секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.
представника позивача Кісіль В.В.
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №7046446 від 24.05.2023 р.
В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 24 травня 2023 року постановою серія ЕАС №7046446 інспектора майора поліції Медвідь Богдана Севериновича Миколаївського відділення поліції №2 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області (далі- Відповідач), притягнуто ОСОБА_1 , 1982 р.н. (далі Позивач) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.
У постанові інспектора Медвідь Б.С. зафіксовано, що 24 травня 2023 року о 16:08 водій ОСОБА_1 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача DAF XF 460 FT реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричіп-цистерною TRAILOR S38 3EL 1C реєстраційний номер НОМЕР_4 , що перевозив небезпечний вантаж дизельне паливо, зафіксував табличку на цистерні на болтах, а не в рамці, чим порушив п. 22.5 ПДР та п. 8.3.7 ДОПНВ.
Позивач вважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП України. Зокрема, під час складання протоколу та оформлення матеріалів адміністративної справи не дотримано вимоги ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП України, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, тому просить суд позов задоволити.
Ухвалою суду від 10 липня 2023 року матеріал справи залишено без руху. /а.с.19-20/
21 липня 2023 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 24 липня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду з викликом сторін у судове засідання. /а.с. 25/
У судовому засіданні представник позивача Кісіль В.В. позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у ньому. Просила суд позовні вимоги задоволити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Відзив на адміністративний позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, що відповідно ч.1 ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача Кісіль В.В., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Суд встановив, що 24 травня 2023 року о 16 год. 18 хв. інспектором ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Медвідь Б.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7046446, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 24 травня 2023 року о 16:08 водій ОСОБА_1 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача DAF XF 460 FT реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричіп-цистерною TRAILOR S38 3EL 1C реєстраційний номер НОМЕР_4 , що перевозив небезпечний вантаж дизельне паливо, зафіксував табличку на цистерні на болтах, а не в рамці, чим порушив п. 22.5 ПДР та п. 8.3.7 ДОПНВ.
Оскаржуючи вищевказану постанову, позивач покликається на те, що інспектор поліції Медвідь Б.С. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не зміг обґрунтувати якими саме законодавчими нормами встановлена вимога для фіксації таблички на автоцистерні саме в рамці, а не будь яким іншим чином, а тому в оскаржувані постанові не наведено жодного доказу вини ОСОБА_1 у скоєнні даного правопорушення, а також, не визначено, яким чином інспектор поліції Медвідь Б.С. дійшов висновку, що вказана табличка не відповідала вимогам п. 22.5 ПДР та Правил.
З огляду на наведене, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням є (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.1 ст.132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Пункт 22.5 Правил дорожнього руху передбачає чіткий перелік параметрів, яким має відповідати транспортний засіб та його состав під час здійснення руху та перевезення небезпечних вантажів, що детально визначені та описані в цьому пункті ПДР.
Крім того, п. 22.5 ПДР містить відсилочну норму до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (далі «Правила) у тих випадках, якщо хоча 6 один з їх габаритних та/або вагових параметрів транспортного засобу та його составу перевищує нормативи, визначені п. 22.5 ПДР.
Зокрема пунктом 17 Правил передбачено, що великогабаритні та великовагові транспортні засоби повинні бути укомплектовані таким обладнанням:
-не менш як двома противідкотними упорами для додаткової фіксації коліс автомобіля-тягача та кожного з причепів у разі вимушеної зупинки;
-знаком "Об`їзд перешкоди з лівого боку" та знаком "Об`їзд перешкоди з правого боку" діаметром по 600 міліметрів кожний, виготовленими із світловідбивного матеріалу відповідно до вимог стандартів;
-вісьмома конусами з горизонтальними світловідбивними смугами білого та червоного кольору, розташованими почергово (висота конусів - 600 міліметрів, ширина білих та червоних смуг - 150 міліметрів);
-миготливим ліхтарем червоного кольору або знаком аварійної зупинки;
-комплектом ланцюгів протиковзання (в період з 1 жовтня до 1 квітня);
-жилетом оранжевого кольору із світловідбивними елементами;
-не менш як одним проблисковим маячком оранжевого кольору з автономним живленням.
Проте положення зазначених вище Правил не встановлюють жодних умов та вимог щодо процедури фіксації таблички на автоцистерні під час здійснення перевезення небезпечного вантажу, а отже зафіксоване працівником поліції правопорушення не знаходить жодного законодавчого підтвердження, що в свою чергу свідчить про незаконність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 .
Суд погоджується із доводами представника позивача про те, що інспектор поліції Медвідь Б.С. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення так і не зміг обґрунтувати якими саме законодавчими нормами встановлена вимога для фіксації таблички на автоцистерні саме в рамці, а не будь яким іншим чином, а тому в оскаржувані постанові не наведено жодного доказу вини ОСОБА_1 у скоєнні даного правопорушення, а також, не визначено, яким чином інспектор поліції Медвідь Б.С. дійшов висновку, що вказана табличка не відповідала вимогам п. 22.5 ПДР та Правил.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України: від 23.12. 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які досилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем жодних заперечень щодо позову надано не було, суд дійшов висновку про відсутність вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також й відсутності складу адміністративного правопорушення, викладеного у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7046446.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності , суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.05.2023 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.
Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст.ст.2, 72, 77, 139, 205, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 33, 132-1, 245, 247, 251, 252, 258, 280 КУпАП, суд, -
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7046446 від 24 травня 2023 року, винесену інспектором ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Медвідь Б.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 жовтня 2023 року.

Суддя Романюк В.Ф.