Справа № 953/6593/23
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/6593/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря - Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрченко Віктор Володимирович до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2023 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрченко Віктор Володимирович, звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, в якому просить скасувати постанову серії ЕАС № 7382140 від 23.07.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою інспектора 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Джесюк Русланом Олександровичем серії ЕАС № 7382140 від 23.07.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 20400 грн. за ч.4 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1.а ПДР.

Із змісту оскаржуваної постанови зазначається, що ОСОБА_1 23.07.2023 о 09:20 год. в смт. Високий траса М-18 Київ-Харків-Довжанський 19 км був зупинений на блокпосту кемпінг, будучи позбавлений права керування згідно постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 06.12.2022, чим порушив п.2.1.а ПДР.

Вважає, що постанова серії ЕАС № 7382140 від 23.07.2023 прийнята з порушенням законодавчих норм, не підтверджена жодними допустимими доказами та підлягає скасуванню, оскільки твердження про зупинку позивача не відповідає дійсності та не доводиться жодними належними та допустимими доказами, окрім тверджень самого поліцейського, який склав постанову. Відеозаписом з портативного реєстратору 4733 не підтверджується факт керування позивачем транспортним засобом. ОСОБА_1 в якості пасажира їхав 23.07.2023 близько 09:00 год. разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 до Харкова.

Позивач зазначає, що відсутня сама подія адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

08.08.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

29.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 , зазначаючи, що позивач був зупинений під час керування транспортного засобу, перетинаючи блокпост кемпінг в смт Високий Харківського району Харківської області траса Київ -Харків-Довжанський. Відповідно до частини 1 пункту 20 Постанови №1455 від 29.12.2021 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» діють заходи з контролю в`їзду/виїзду, що включають наступні вимоги: на блокпостах - перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Зазначений автомобіль був зупинений на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, ним виявився позивач та пояснив причину зупинки транспортного засобу, даний факт було зафіксовано на портативний відеореєстратор № 473383 працівника поліції.

В ході проведення повної та всебічної перевірки з`ясувалося, що відповідно до відомостей бази ІПНП, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами Постановою Ленінського районного суду міста Полтави від 23.11.2022 у справі № 646/8140/21 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Таким чином, станом на 23.07.2023, а саме на момент зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами не сплив, а отже, Позивач був позбавлений права керування транспортними засобами.

На момент виявлення вчиненого правопорушення рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 оскаржене не було та набрало законної сили 06.12.2022.

Позивачеві в повному обсязі роз`яснені його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом позивача в пункті 8 оскаржуваної постанови та відеозаписом з портативного відеореєстратора № 473383 вказаної в пункті 7 оскаржуваної постанови.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейськими встановлений факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, тому була винесена постанова серії ЕАС № 7382140.

Представник відповідача зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 , щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ЕАС № 7382140 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

В судове засідання позивач та його представник - адвокат Юрченко Віктор Володимирович не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. 09.10.2023 на офіційну електронну пошту суду надійшла заява, у якій представник позивача просив проводити розгляд справи у його відсутність та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, додав, що наданий суду відеозапис на якому відображені події 23.07.2023 не є допустимим доказом, оскільки копія доказу не засвідчена електронним цифровим підписом. Із відеозапису взагалі не зрозуміло хто із посадових осіб здійснював запис вказаного відео безпосередньо 23.07.2023, натомість на початку відео зазначено, що запис було створено лише 28.08.2023 ОСОБА_3 . До матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. З приводу наданих доказів до суду у виді відеофайлів зазначила наступне. Під час проведення підготовчої роботи з надання відзиву на позовну заяву, було здійснено запис відеофайлів з нагрудної камери поліцейського № 473383 на диск. На відеофайлах зафіксовані події, які мали місце 23.07.2023. Запис же на цифровий носій інформації здійснений 28.08.2023 в рамках підготовки матеріалів до наданого відзиву. Відеофайли засвідчені кваліфікованим електронним підписом, що відповідає вимогам ч.4 ст. 18 ЗУ «Про електронні довірчі послуги», тому посилання позивача є неспроможними та необгрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо) неупереджено);добросовісно; розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 1, 2 та 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7382140 від 23.07.2023, винесеною інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Джесюком Русланом Олександровичем, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень за порушення вимог ч.4 ст.126 КУпАП. Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 будучи особою, яка відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави з 06.12.2022 позбавлена права керування транспортним засобом на 1 рік, 23.07.2023 о 09:20:41 год, в смт. Високий на трасі М18 Київ-Харків-Довжанський 19 км. керував транспортним засобом марки «ТІВА», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений на блокпосту кемпінг, чим порушив приписи п.2.1.а ПДР.

Згідно п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно приписів ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно диспозиції ч.4 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Представник позивача обгрунтовує свої вимоги тим, що на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був пасажиром та їхав разом із цивільною дружиною ОСОБА_2 до м. Харкова. Зазначає, що факт керування не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому відсутня подія адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, представником відповідача разом з відзивом надано суду компакт-диск з записом з місця події, яким підтверджується керування особою транспортним засобом.

З дослідженого в ході судового засідання відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на прохання співробітника поліції проїхатись далі, щоб не заважати подальшому руху транспортних засобів, проїжджає та припарковує транспортний засіб. На питання поліцейського чи має він посвідчення водія відповів, що не має, зазначає, що втратив водійське посвідчення. На питання поліцейського як керував транспортним засобом без водійського посвідчення зазначає, що транспортним засобом не керував, відповідних відеодоказів немає, за кермом була його дружина. Однак, в ході спілкування з представниками поліції та військовослужбовцями зазначає: «ви ТЦК, ви мене зупиняли»(09:12:30), поліцейському зазначив, що «можете виписати на мене штраф, що я без прав». Повідомив працівнику поліції, що він обізнаний про наявність складеного відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання представника позивача на недопустимість відеозапису з бодікамери поліцейського як доказу, то суд зауважує, наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Надані представником відповідача матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.

Шляхом огляду змісту оптичного диску, судом встановлено, що на відеозаписі міститься електронний цифровий підпис, а тому суд приходить до висновку, що посилання представника позивача є необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, наданий суду відеозапис з бодікамери поліцейського є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

В постанові Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 зазначено, що постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

У відповідності до вимог ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Отже, з огляду на вищенаведене, постанова Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 набрала законної сили на 11 день з дня винесення постанови, тобто 06.12.2022.

З наведеного слідує, що на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та розгляду справи постанова набрала законної сили, а тому діяли обмеження, встановлені постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 мав статус особи позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються матеріалами справи.

Відтак, дії працівника поліції, на момент винесення оскаржуваної постанови були об`єктивними та такими, що відповідали вимогам чинного законодавства. Останній належним чином встановив обставини справи та наклав адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрченко Віктор Володимирович до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Юрлагіна