Справа № 140/4967/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4967/23 пров. № А/857/11994/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби з безпеки на транспорті на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року, ухвалене суддею Димарчук Т.М. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 140/4967/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 350767 від 30.01.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 30.01.2023 року № 350767 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є автомобільним перевізником, а отже суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що позивач є власником вантажного транспортного засобу, яким перевозився вантаж. Доказів того, що цим транспортним засобом користувалася інша особа, позивач не надав. Факт укладення договору оренди транспортного засобу не засвідчує його реальне виконання. Зазначення у товарно-транспортній накладній автомобільного перевізника, відмінного від позивача, не засвідчує того факту, що саме ця особа є автомобільним перевізником відповідальним за перевезення вантажу, оскільки їй не належить транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення вантажу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 12.01.2022 року відповідач провів перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У ході проведення перевірки зупинено транспортний засіб марки DAF (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який належить на праві власності позивачу.

За результатами перевірки відповідач склав акт № 333706 від 12.01.2023 року.

У цьому акті відповідач зафіксував порушення позивачем ст. 34 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні заповнені щоденні реєстраційні листки обліку робочого часу та картка водія.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 30.01.2023 року відповідач прийняв постанову № 350767 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Що стосується тверджень позивача та висновків суду про те, що позивач не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ), автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У статті 33 Закону № 2344-ІІІ зазначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Зі змісту цих норм слідує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача за КВЕД є, зокрема, вантажний автомобільний транспорт (49.41), що надає право позивачу здійснювати діяльність із перевезення вантажів.

Вантажний транспортний засіб марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, у ході перевірки зупинив відповідач, належить на праві власності позивачу.

Водночас, у матеріалах справи є договір оренди вказаного вище транспортного засобу від 06 січня 2023 року, який укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , згідно із яким позивач передав у користування ФОП ОСОБА_2 цей транспортний засіб терміном до 31.12.2023 року.

10 січня 2023 року, на виконання вказаного вище договору, між сторонами складений акт приймання-передачі транспортного засобу № 1.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що у товарно-транспортній накладній № 4-00000005 від 12 січня 2023 року, на підставі якої у день зупинки транспортний засіб марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 перевозив товар, автомобільним перевізником вказана ОСОБА_2 .

Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ОСОБА_2 за КВЕД є, зокрема, вантажний автомобільний транспорт (49.41).

На підставі цих даних, апеляційний суд стверджує, що у спірних правовідносинах ОСОБА_2 є автомобільним перевізником, оскільки позивач передав їй право користування транспортним засобом марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відсутність у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів інформації про належного користувача не спростовує договірних відносин між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , тому суд відхиляє відповідні доводи відповідача.

Ненадання позивачем доказів отримання плати за користування транспортним засобом зумовлено тим, що плата вноситься в кінці року, тому суд відхиляє відповідні доводи відповідача.

Зважаючи на наведене вище, апеляційний суд вважає, що позивач не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, оскаржена постанова відповідача про накладення штрафу є неправомірною, а тому її необхідно скасувати.

Такий висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року в справі № 140/4967/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 16.10.2023 року