Справа № 300/5185/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2023 р. справа № 300/5185/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В.розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить:

-визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб з виплаченого за рішенням суду середнього заробітку;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб в розмірі 42 921,81 грн. з виплаченого за рішенням суду середнього заробітку в розмірі 177 192,19 грн.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб з виплаченого за рішенням суду середнього заробітку.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

14.09.2023 року на адресу суду надійшов відзив від ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому , в якому відповідач заперечує проти задоволення даного позову, з мотивів викладених у відзиві.

Розглянувши позовну заяву в порядку визначеному ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України. 22.09.2014 року відповідно до наказу Військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 22.09.2014 №188 (по стройовій частині) та на підставі наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача 3С України від 09.09.2014 за № 524 звільнений у запас за пунктом "б" (за станом здоров?я) та виключено зі списків особового складу Івано-Франківського ОВК та всіх видів забезпечення з 22.09.2014 року.

18.10.2021 позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов?язання нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.09.2014 до 11.10.2021року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року позов задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2023 рішення суду першої інстанції залишено в силі та забов`язано відповідача виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячно додатково грошово винагороди за період з 22.09.2014 року по 11.10.2021 року в сумі 220 114 грн. Але відповідач утримав ПДФО за ставкою 18% та військовий збір за ставкою 1,5% у загальному розмірі 42 921,81грн.

Позивач вважаючи, що нарахування та виплата 27 липня 2023 року відповідачем на його користь середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 177 192,19грн, має бути із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходив фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового 1 начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами) та має бути виплачена сума, яку призначив суд , а саме 220 114 грн, звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 242 розділу XII «Звільнення з військової служби» Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Одночасно такі питання врегульовані КЗпП України.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 07.05.2002 року № 8-рп/2002, при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми КЗпП, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відтак, за загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню субсидіарно у тих випадках, коли нормами спеціального законодавства спірні правовідносини не врегульовані.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 (далі Порядок №44), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до пунктів 4 та 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

На підставі аналізу вказаних положень суд зазначає, що Порядок №44 до виплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні не застосовується, оскільки зазначена виплата не пов`язана з виконанням позивачем обов`язків служби, а відтак не підпадає під випадки виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, які визначені зазначеним Порядком.

Відповідно вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб з виплаченого середнього грошового забезпечення та зобов`язання до виплати даної компенсації задоволенню не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники процесу:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄРДПОУ: НОМЕР_1, АДРЕСА_2).

Суддя Шумей М.В.