Справа № 553/411/23
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2023-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 553/411/23
Провадження № 2-а/545/67/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Гальченко О.О.,

при секретарі - Багно Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до інспектора роти 4 взводу 1 БУПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Хмелевського Івана Сергійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач 27.02.2023 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до інспектора роти 4 взводу 1 БУПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції -Хмелевського Івана Сергійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючитим, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює водієм у ФОП ОСОБА_2 ( код ЄДРПОУ : НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою з місця роботи.

В ході виконання посадових обов`язків в його користуванні перебуває автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 440 18Т», д.н.з. НОМЕР_2 ( належний гр. ОСОБА_3 ) з напівпричепом цистерною ( бочка ) марки «AURERA HOSK», д.н.з. НОМЕР_3 ( належний за дорученням гр. ОСОБА_2 ), копії технічних паспортів транспортного засобу та ін. документи на автомобіль додаються.

16.02.2023 о 11-44год. він, керуючи ТЗ «RENAULT MAGNUM 440 18Т», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом цистерною ( бочка ) «AURERA HOSK», д.н.з. НОМЕР_4 , рухався по а/д «Київ-Довжанський» МОЗ 324 км., та не вказавши причини зупинки був зупинений інспекторами поліції роти 4 взводу 1 БУПП в Полтавській області ДПП, начебто для перевірки документів.

Тобто фактично він був зупинений без відповідної на це підстави.

На його запитання щодо причини зупинки, інспектори УПП не змогли нічого конкретного пояснити, лише постійно говорили якісь незрозумілі відмовки, потім почали говорити, що оскільки він рухається на автомобілі, який призначений для перевезення небезпечних вантажів, то у нього повинні бути відповідні документи на це, почав вимагати їх надання. На вимогу поліцейського він надав усі документи для перевірки та пояснив, що в цистерні міститься технічна вода, яка хоч і перевозиться в ємності, призначеній для небезпечних речовин, але сама по собі не є небезпечним вантажем та, відповідно, не потребує оформлення спеціальних дозволів. Не зважаючи на всі його пояснення та докази, що вантаж не є небезпечним, поліцейський зробив протилежні помилкові висновки.

Для підтвердження сказаного він зателефонував до свого керівника - ОСОБА_2 , та в той час коли розмовляв по телефону, інспектор кудись відійшов, а потім пізніше сказав йому, що відносно нього буде винесено постанову за керування транспортним засобом без свідоцтва про допущення ТЗ до перевезення небезпечних вантажів та з шинами, що мають місцеві пошкодження, порізи, які оголюють корд.

Працівнику поліції на закиди щодо пошкоджених шин на автомобілі він пояснював, що автомобіль знаходиться у справному стані, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану ТЗ ВХ № 331078, № 01195-02586-22 від 18.11.2022 ( копія додається ). Крім того, зазначив, що «можливо» якщо щось і не так з шинами, то це може бути ( але це не точно!!! ) лише слід від гальмування - «потертість протектора», який міг залишитися під час експлуатації ТЗ на засніженій дорозі, під час ожеледиці. Однак, на цілісність шини це не може впливати, оскільки розривів, які оголюють корд не має. Перед поїздкою та під час поїздки ( на зупинках ), він постійно візуально перевіряє автомобіль, так як від цього залежить і його особиста безпека. Також, зазначив, що він звертався до інспектора з тим, щоб він пояснив, яким чином було встановлено, що корд знаходиться оголеним та показав, де саме є такі пошкодження, на що йому просто пояснили, що пошкодження встановлено за допомогою зору інспектора, інспектор показав мені «начебто запис», однак на відео зовсім нічного не було видно. Тобто, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, доказів того, що корд був пошкоджений, йому не було надано.

Всупереч вимогам п. 9 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» ( Інструкція ), затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 за № 1395 ( зі змінами ) перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором - Хмелевським І.С. йому не було роз`яснено його права, зокрема і на отримання правової допомоги, та обов`язки, не запропоновано надати якісь пояснення.

В результаті неправомірних дій інспектора 4 роти 1 взводу БУПП в Полтавській області ДПП, лейтенанта поліції - Хмелевського Івана Сергійовича відносно нього - ОСОБА_1 , було складено постанову серії БАД № 354611 від 16.02.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає, що відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необгрунтованою та незаконною і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Це все змусило його звернутися до суду з цим позовом про захист своїх порушених права, виходячи з таких мотивів.

Обґрунтування та підстави позовних вимог.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Право особи звернутися до адміністративного суду у разі коли вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, закріплено в ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених ч. 1 ст. 121 та ст. 13.2-1 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» ( Інструкція ), затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 за № 1395 ( зі змінами ), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. 80 і 81 ( в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів ), ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2, 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2, 3 ст. 127, ст. 128, 129, 132-1, ч, 6, 11 ст. 133-1, ч. 1, 2, 3 ст. 140 КУпАП.

П. 9 та 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Оцінка доказів поліцейським повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна позиція міститься і в ст. 245 КУпАП, яка регламентує, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, при складенні та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 та ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, не було враховано вимоги ст. 245 КУпАП та в порушення вимог ст. 251 КУпАП не надано достатніх і належних доказів, які б вказували на наявність в його діях зазначеного складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Ч. 1 ст. 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху при перевезенні небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Питання перевезення небезпечних вантажів, врегульовані Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів» від 06.04.2000 № 1644-111, Законом України «Про приєднання України до Європейської угоди про Міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів ( ДОПНВ )» від 02.03.2000 № 1511-III та «Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів», затверджених наказом МВС України від 04.09.2018 № 656.

Згідно норм чинного законодавства ТЗ, якими перевозяться небезпечні вантажі, повинні відповідати вимогам державних стандартів, безпеки, охорони праці та екології, а також у встановлених законодавством випадках мати відповідне маркування і свідоцтво про допущення до перевезення небезпечних вантажів.

Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів» від 06.04.2000 визначено поняття небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під чає перевезення спричинити: вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, призвести : до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин, які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Згідно п. 13 «Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів», затверджених наказом МВС України від 04.08.2018 № 656, небезпечні вантажі перед початком перевезення мають бути класифіковані та/або віднесені до одного з класів ( підкласів ), при цьому визначається додаткова небезпека, а для речовин класів небезпеки 3, 4.1. ( крім самореактивних речовин ), 4.2., 4.3., 5.1., 6.1., 8 та 9 - група упакування. Класифікація небезпечного вантажу зазначається в паспорті безпечності хімічної продукції, у випадках, передбачених ДОПНВ,- у транспортному документі.

Класи небезпечних речовин :

клас 1 - вибухові речовини та вироби;

клас 2 - гази;

клас 3 - легкозаймисті рідини;

клас 4.1. - легкозаймисті тверді речовини;

клас 4.2. - речовини, схильні до самозаймання;

клас 4.3. - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при взаємодії з

водою;

- клас 5.1. - речовини, що окислюють;

клас 5.2. - органічні пероксиди;

клас 6.1. - токсичні речовини;

клас 6.2. - інфекційні речовини;

клас 7 - радіоактивні матеріали;

клас 8 - корозійні речовини;

клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Порядок видачі та оформлення свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів затверджено наказом МВС України від 26.12.2018 № 1054 ( Порядок № 1054 ), який розроблено з урахуванням вимог Директиви 2008/68/ЄС Європейського парламенту та Ради від 24.09.2008 про внутрішні перевезення небезпечних вантажів; додатків А, В до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів від 30.09.1957 року ( ДОПНВ ).

Відповідно до розділів 8.1.2., 9.1.2. та 9.1.3. ДОПНВ та Порядку №1054 свідоцтво про допущення ТЗ до перевезення визначених небезпечних вантажів є обов`язковим для ТЗ типів : ЕХ/ІІ, ЕХ/ІІІ, FL, АТ, МЕМU категорій N та О.

Так, згідно Порядку № 1054 до ТЗ типу : ЕХ/ІІ, ЕХ/ІІІ, FL, АТ, МЕМU категорій N та О, належать :

- змішувально - зарядна машина ( ТЗ «МЕМU» ) - машина або ТЗ з установленим на ній ( ньому ) обладнанням для виготовлення вибухових речовин з небезпечних вантажів, що не є вибуховими, та їх зарядження;

- ТЗ «АТ» - крім ТЗ : ЕХ/ІІІ, FL, та МЕМU, призначених для перевезення небезпечних вантажів у контейнерах - цистернах чи переносних цистернах або багатоелементних газових контейнeрах індивідуальною місткістю понад 3 куб.м., а також у вбудованих цистернах чи знімних цистернах місткістю понад 1 куб.м., та транспортний засіб

- батарея місткістю понад 1 куб.м., крім транспортних засобів - батарей типу FL;

- ТЗ : ЕХ/ІІ або ЕХ/ІІІ - ТЗ, призначений для перевезення вибухових речовин та виробів ( клас 1 );

- ТЗ FL - транспортний засіб, призначений для перевезення рідин з температурою спалаху не вище 60 C ( за винятком дизельного палива, газойлю та палива пічного легкого - № ООН 1202, що відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови» ( європейського стандарту ЕN 590:2013+АС:20:4 ) та має температуру спалаху, зазначену в цьому стандарті ) у контейнарах - цистернах чи переносних цистернах або багатоелементних газових контейнерах індивідуальною місткістю понад З куб.м., у вбудованих чи знімних цистернах місткістю понад 1 куб.м.;

- ТЗ, призначений для перевезення легкозаймистих газів у контейнерах - цистернах чи переносних цистернах або багатоелементних газових контейнерах індивідувальною місткістю понад 3 куб.м., у вбудованих чи знімних цистернах місткістю понад 1 куб.м., та транспортний засіб-батарея загальною місткістю понад 1 куб.м., призначений для перевезення легкозаймистих газів;

- ТЗ, призначений для перевезення стабілізованого пероксиду водню чи стабілізованого водного розчину пероксиду водню з масовою часткою пероксиду водню більше ніж 60% ( клас небезпеки 5.1. № ООН 2015 ) у контейнерах - цистернах чи переносних цистернах індивідуальною місткістю понад 3куб.м., а також у вбудованих цистернах чи знімних цистернах місткістю понад 1 куб.м.

Вимоги цього Порядку є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та фізичних осіб, які є учасниками дорожнього руху з перевезення небезпечних вантажів. Такі транспортні засоби мають використовуватися виключно для перевезення небезпечних вантажів.

Перелік небезпечних вантажів, для яких передбачено спеціальні вимоги до перевезення, наведено в таблиці А глави 3.2. додатка А до ДОПНВ ( Європейська угода про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів від 30.09.1957 № 1511-ІІІ )

Правила перевезення таких небезпечних вантажів регулюються нормами «Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів», затверджених Наказом МВС України № 656 від 04.08.2018.

Згідно зазначених норм технічна вода не відноситься до небезпечного вантажу.

Тобто, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання свідоцтва лише для перевезення небезпечних вантажів та аж ніяк для перевезення води, яка не може вважатися небезпечним вантажем ( визначення такого поняття наведено вище ).

Так званим доказом вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення ПДР. Однак, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тобто, взагалі відсутні будь-які докази того, що при перевезенні в цистерні містилася небезпечна речовина.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Крім того, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ним таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку ТЗ під його керуванням.

Все це свідчить, що він не допускав жодних порушень ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Такі висновки, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Згідно ст. 77 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини ( ЄСПЛ ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Європейський Суд з прав людини в своїх рішеннях у справах : «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист ( особа не може належним чином підготуватися до захисту ) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, неодноразово вказував, що оцінюючи докази суд повинен застосовувати принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, згідно вимог ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Отже, зважаючи на те, що в його діях відсутні належні та достатні докази наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 та ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, постанова інспектора 4 роти 1 взводу БУПП в Полтавській області ДПП, лейтенанта поліції - Хмелевського І.С. відносно нього - ОСОБА_1 , серії БАД № 354611 від 16.02.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 - підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Враховуючи, що оскаржувана постанова винесена 16.02.2023, та десятиденний строк спливає 26.02.2023 і припадає на вихідний день ( неділя ), позов подано у перший робочий день відповідно до ч. 5 ст. 120 КАС України.

Понесені судові витрати складають 536,80 грн.

Враховуючи ч. 3 ст. 161 КАС України та висновки Великої Палати Верховного суду, викладені 18.03.2020 за наслідками розгляду касаційних скарг у адміністративній справі № 543/775/17, в яких Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13.12.2016 ( провадження № 21-1410а 16 ), та дійшла висновку, що в адміністративних справах щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, повинен бути сплачений судовий збір, розмір якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мною до позовної заяви додається оригінал квитанції ( для суду ) про сплату судового збору в сумі 536,80 грн.

Прохав : Скасувати постанову серії БАД № 354611 від 16.02.2023, винесену інспектором роти 4 взводу 1 БУПП в Полтавській області ДПП, лейтенантом поліції -Хмелевським Іваном Сергійовичем, про накладення на нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст.121 та ч. 1 ст. 132-ІКУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з відповідача 2 - Головного управління Національної поліції в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань, на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.02.2023 справу за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення передано до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2023 відкрито провадження у даній справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, де позов підтримав та прохав задовольнити.

20.04.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача на позов, в якому послався на те, що представник інспектора повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав : позов є безпідставним та необгрунтованим, тому повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав :

1. Позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме : 16.02.2023 о 10-26год. на а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський», 324 км., керував ТЗ «RENAULT MAGNUM 440.18Т», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом цистерною «AUREPA HOSK», д.н.з. НОМЕР_5 для перевезення небезпечних вантажів, класифікація спеціальний, при цьому на н/пр. було відсутнє свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення визначених небезпечних вантажів, а також було встановлені шини мають місцеві пошкодження у формі порізів, що оголюють корд, чим порушив вимоги п. 31.4.5. ПДР України, ДСТУ 3649, Наказ 656 МВС України, дод. А. розділ 5.4.3 ДОПНВ.

( Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил ).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху. ).

2. Що стосується порушення ч. 1 ст.121 КУпАП :

Згідно п 2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний :

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу...

Однак, позивач в порушення вимог п. 2.3. (а) ПДР створював своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 31.1. ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно - технічної документації.

Згідно п. 31.4. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

П. 34.4.5. Колеса і шини : б) шини мають місцеві пошкодження ( порізи, розриви, тощо ), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини;

Слід також зазначити, що за результатами перевірки, поліцейським патрульної поліції було складено акт відповідності технічного стану ТЗ та його обладнання від 16.02.2023 ( копія додається ). Копію акту позивач відмовився отримувати на місці розгляду справи, про що свідчить відмітка у п. 16 акту.

Даний факт спростовує твердження позивача про те, що не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення правопорушення.

Крім того, на нагрудну камеру було зафіксовано як поліцейський повідомляє водія ОСОБА_1 про подальшу заборону руху ТЗ до усунення технічних несправностей, на підставі яких було винесено постанову відносно позивача.

Врахувавши вищевказані норми законодавства, поліцейський притягнув гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами ( ст.23 КУпАП ).

3. Що стосується порушення ч. 1 ст. 132-1 КУпАП :

Відповідно до п.п. 22.3. перевезення вантажу дозволяється за умови, що він :

не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху;

не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним;

не обмежує водієві оглядовості;

не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою;

не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24.09.2008 про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

Під час спілкування поліцейського та позивача, останній повідомив, що перевозить технічну воду. Проте, будь яких доказів того, що він перевозить не небезпечний вантаж не надав. Так, як у тимчасовому реєстраційному талоні на ТЗ «АURЕРА НОSК», д.н.з. НОМЕР_6 зазначено, що він за типом відноситься до напівпричепу-цистерни, небезпечний, тобто, призначений для транспортування небезпечних вантажів.

У зв`язку із допущеними порушеннями з урахуванням ст. 36 КУпАП відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 354611 за ч.1 ч. ст.121, ч.1 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 510 грн.

4. Щодо доказів по справі.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом рядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом ...».

Право та порядок використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1. розділу IV «Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції», затвердженої Наказом ДПП від 05.01.2016 за № 4/1 та ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин. У даному випадку до постанови додається відео, що слугує беззаперечним доказом вини позивача.

Так, на відео з боді камери № 470017 о 11:34 год. зафіксовано порушення позивачем п. 31.4.5. б) ПДР України.

Вказаного доказу є достатньо для доведення вини позивача «поза розумним сумнівом».

Даний відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування ( на відео чітко зафіксовано факт порушення ). Дане відео зафіксовано на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується органами Національної поліції для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку. Доказ, є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля.

Даний доказ, на виконання вимог ч. 3 ст. 77 КАС України, був покладений в основу прийнятті рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

До відзиву додана копія постанови, де в п. 7 зазначено «Додається відео з бодікмери 470017 та акт відповідності технічного стану ТЗ та його обладнання».

Таким чином, дотримано всі вимоги чинного законодавства, в постанові міститься посилання на відеозапис як на додаток до постанови.

5. Щодо підстави зупинки ТЗ позивача.

Так, позивач вважає неправомірними дії поліцейського щодо зупинки ТЗ на блокпосту.

Механізм перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, крім обмежень, визначених Конституцією України, визначає «Порядок перевірки документів і речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму тану», затверджений постановою КМУ від 29.12.2021 року № 1456.

Згідно п.10 цього Порядку… уповноважена особа має право зупиняти ТЗ в разі :

порушення водієм ПДР; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність ТЗ; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів ТЗ до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що ТЗ чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо ТЗ перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія ТЗ до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху ТЗ; якщо спосіб закріплення вантажу на ТЗ створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на ТЗ спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду ТЗ через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Таким чином, жодних порушень з боку інспектора щодо зупинки ТЗ позивача здійснено не було, оскільки його було зупинено на блок-посту ( поблизу с. Абазівка ).

6. Що стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами згідно ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження, однак жодних заяв чи клопотань від нього не надходило ( відео з боді камери додається ). Крім того, інспектором враховано усні пояснення водія.

Після винесення постанови поліцейський ознайомив позивача зі змістом постанови, роз`яснив положення ст. 307, 308, 289 КУпАП, а також, що подальший рух транспортного засобу заборонено.

Позивач під особистий підпис отримав копію постанови, від отримання копії акту відповідності технічного стану ТЗ та його обладнання відмовився, про що зроблена відповідна відмітка у п. 16. акту відповідності технічного стану ТЗ та його обладнання.

Отже, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення дотримані всі вимоги чинного законодавства України, порушень не допущено.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 ( http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/90073897) вказала, що визначений ст. 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльність не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України надано належні та допустимі докази для доведення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. В свою чергу позивач у своєму позові не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, до позову не додає жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Прохав прийняти рішення у справі, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог та розгляд справи провести без його участі.

Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв.

Судом встановлено всі обставини, на які в позові послався позивач та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 15 - 30.

Дослідивши докази, якими обґрунтовується та заперечується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано суду всі можливі докази на підтвердження обставин, на які він посилається у позові.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду докази, які б спростовували доводи позивача щодо безпідставності притягнення його до відповідальності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 5-9, 12, 47, 77, 78, 139, 122-123, 241-245, 246, 250 ч. 6, 251 ч. 2, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов гр. ОСОБА_1 до інспектора роти 4 взводу 1 БУПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції - Хмелевського Івана Сергійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 354611 від 16.02.2023, винесену інспектором роти 4 взводу 1 БУПП в Полтавській області ДПП, лейтенантом поліції - Хмелевським Іваном Сергійовичем, про накладення на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст.12 1 та ч. 1 ст. 132-ІКУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань, на користь гр. ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення ( ухвали ) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко