Справа № 520/18716/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про встановлення судового контролю для виконання рішення

13 жовтня 2023 р. справа № 520/18716/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Лариса Мар`єнко, розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін заяву позивача про встановлення судового контролю в порядку ст.382 КАС України на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі №520/18716/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі №520/18716/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з 01.12.2019 року у відповідності до довідки від 17.06.2021 №100/28674 за вих. №33/41-984, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 85% грошового забезпечення відповідно до довідки від 17.06.2021 №100/28674 за вих. №33/41-984 з 01.12.2019 року, виходячи з 100% підвищення перерахованої суми пенсії.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Ухвалою суду від 05.11.2021 виправлено описку у рішенні Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/18716/21 від 02.11.2021 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Абзац 2 та 3 резолютивної частини рішення від 02.11.2021 року у справі №520/18716/21 -викладено у наступній редакції:

"Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з 01.12.2019 року у відповідності до довідки від 17.06.2021 №100/28674 за вих. №33/41-984, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 85% грошового забезпечення відповідно до довідки від 17.06.2021 №100/28674 за вих. №33/41-984 з 01.12.2019 року, виходячи з 100% підвищення перерахованої суми пенсії".

Вказане рішення суду набрало законної сили 03.12.2021 року.

Через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача щодо виконання рішення суду від 02.11.2021 року по справі №520/18716/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд: встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою від 25.05.2023 року встановлено судового контролю за виконанням рішення суду від 02.11.2021 року у справі №520/18716/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у тримісячний строк після набрання чинності ухвали, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі №520/18716/21.

На виконання ухвали суду від 25.05.2023 боржником надано звіт про виконання рішення суду.

04.10.2023 від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання, в якому заявник просив вважати неподаним звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.20221 у справі №520/18716/21 та накласти штраф на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_2 за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.20221 у справі №520/18716/21.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом з наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано звіту про виконання рішення суду, встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №520/18716/21 головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 у розмірі 85% грошового забезпечення з урахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/41-984 (№100/28674) від 17.06.2021. За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 в розмірі 193463,19 грн та внесено до Реєстру судових рішень. З 01.03.2022 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду.

Також у звіті вказано, що з метою виконання рішення по зазначеній справі в повному обсязі головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області зроблено запит №2000-0508-5/85750 від 23.06.2023 до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату різниці в пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 в сумі 193463,19 грн.

Листом Департаментом пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 25.07.2023 №2800-030203-9/41623 надано відповідь, якою з посиланнями на ст.116 Бюджетного кодексу України зазначено, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Крім того, відповідач у звіті про виконання рішення суду зазначив, що планом доходів та видатків головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за 2023 рік на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду передбачено 50052,0 тис грн, які використано у повному обсязі. Черговість виплат на виконання рішення суду визначається датою набрання ним законної сили, згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку. Погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 19.09.2020 включно. Таким чином, виплату різниці пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 в розмірі 193463,19 грн, яку нараховано на виконання рішення суду з датою набрання законної сили 03.12.2021, буде проведено після отримання коштів державного бюджетного призначення.

З викладеного суд доходить висновку, що рішення суду від 02.11.2021 у справі №520/18716/21 не виконане в частині виплати заборгованості недоплаченої частини пенсії позивача в розмірі 193463,19 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі " ОСОБА_3 проти України2 від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, зокрема й суду касаційної інстанції, суд приходить до висновку, що поданий звіт не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки виплати перерахованої пенсії позивачу органом ПФУ не здійснено, а тому обґрунтованим є встановлення нового строку для подачі звіту.

При цьому, ст.382 КАС України не визначає тривалість строку, протягом якого відповідний звіт має бути подано, що свідчить про передачу законодавцем даного питання на розсуд суду, а тому, з урахуванням загальновідомих обставин введення на території України воєнного стану та супутних проблем обмеженого фінансування, суд вважає, що обґрунтованим буде строк для подання звіту у три місяці.

Стосовно наявності правових підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 по справі №520/18716/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі - Порядок №649).

Відповідно до пункту 1 Порядку №649, цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 3 Порядку №649, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4, 5 Порядку №649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до пункту 10 Порядку №649, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 нараховано різницю пенсії за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 в сумі 193463,19 грн та внесено до Реєстру судових рішень. З 01.03.2022 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду.

Також, для виконання рішення суду по зазначеній справі в повному обсязі Головним управлінням зроблено запит до Пенсійного фонду України від 23.06.2023 №2000-0508-5/85750 щодо виділення коштів на виплату позивачу різниці в пенсії за період з з 01.12.2019 по 28.02.2022 в сумі 193463,19.

Таким чином, відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №520/18716/21.

Фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року №21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі №804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі №811/1469/18.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи Верховний Суд не вбачає наявності таких підстав.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №520/18716/21, дотримуючись Порядку №649, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до начальника Головного управління штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються в висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23.04.2020 у справі № 560/523/19.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241-243, 248, 253, 256, 374, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача від 04.10.2023 у справі №520/18716/21 - задовольнити частково.

В затвердженні звіту та накладенні штрафу на начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області В.Ачкасова - відмовити.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання звіту.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у тримісячний строк після набрання чинності ухвали, новий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі №520/18716/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО