Справа № 600/4417/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/4417/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС України у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточненого позову, який надійшов на адресу суду 14.07.2023), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Управління ДМС України у Чернівецькій області щодо відмови йому в проведенні службової перевірки на підставі пункту 109 постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 стосовно вилученого у нього як недійсного паспорта громадянина України НОМЕР_1 ;

зобов`язати Управління ДМС України у Чернівецькій області у відповідності до пункту 109 постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 провести службову перевірку законності оформленого в 1996 році на ОСОБА_1 паспорта громадянина України НОМЕР_1 вилучення якого через півтора десятиліття призвело до втрати українського громадянства без Указу Президента.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що звернувся до Управління ДМС України у Чернівецькій області із заявою, в якій просив провести службову перевірку обставин, викладених у висновку службової перевірки ВПРГ УГІРФО ГУМВС України у Львівській області від 21.11.2011 з приводу документування його паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Оскільки за результатами розгляду його заяви Управління ДМС України у Чернівецькій області (далі відповідач) відмовило у проведенні службової перевірки стосовно вилученого у нього як недійсного паспорта громадянина України НОМЕР_1 , позивач вважає, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність.

За вказаною позовною заявою, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, Управління ДМС України у Чернівецькій області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказувало, що перевірочні дії щодо законності документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 вже були проведені відповідним на те органом, що відповідав за оформлення, видачу та визнання недійсними і знищення незаконно виданих паспортних документів, про що було сформовано відповідний висновок. Даний висновок не був оскаржений позивачем в судовому порядку і набув статусу обов`язкового для всіх органів виконавчої влади.

Тому, на думку відповідача, у працівників міграційної служби УДМС у Чернівецькій області не було законних підстав для проведення службової перевірки.

Сторони скористалися правом, передбаченим ст. ст. 163 та 164 КАС України, та подали до суду заяви по суті.

Ухвалою суду від 13.10.2023 повернуто позивачу без розгляду уточнений адміністративний позов від 19.07.2023, з урахуванням заяви від 06.08.2023.

Ухвалою суду від 13.10.2023 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шипинці, Кіцманського району, Чернівецької області, Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 13.01.1982.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 09.07.1996.

На підставі вказаного паспортного документа, 01.04.1998 позивач отримав паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий органом 1302.

04.01.2012 позивач отримав посвідку на постійне проживання (безтерміново) серії НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку службової перевірки факту оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , затвердженого начальником УГІРФО ГУМВС України у Львівській області від 21.11.2011, вирішено:

1. паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 вважати недійсним, так як був виданий з порушенням положень частини 1 пункту 3 статті 2 Закону України "Про громадянство України"( в редакції 1991 року), який підлягає вилученню та знищенню в установленому порядку;

2. паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 01.04.1998 терміном дії до 01.04.2008 органом 1302 вважати недійсним, який підлягає вилученню та знищенню в установленому порядку;

3. відповідно до положення статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців" анулювати реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , про що у будинковій книзі проставити відповідний штамп, внести зміни до картотеки адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС;

4. для проведення дій визначених у висновку про проведення службової перевірки по факту безпідставного оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 працівниками Галицького РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області для відповідного реагування надіслати до керівництва Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області.

Висновок службової перевірки мотивовано тим, що ОСОБА_1 , як громадянин Канади, по паспорту НОМЕР_5 виданого 07.05.2007 терміном дії до 07.05.2012, прибув на територію України до м. Львова, де йому відповідно до Закону України "Про міграцію" до 09.06.2009, а пізніше до 06.11.2009, 06.02.2010, 06.05.2010, 14.10.2010 було продовжено терміни перебування в Україні.

18.07.2011 за № 49/5-Р-1415 з ДДГІРФО МВС України на адресу УГІРФО ГУМВС України у Львівській області за зверненням ОСОБА_1 щодо оформлення йому вихід з громадянства України надійшло роз`яснення, в якому зазначено, що оскільки згідно із заявою він набув громадянство Канади в 1991 році (тобто до 20 травня 1997 року), підстав для внесення на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства подання про втрату ним громадянства немає. Одночасно рекомендовано надіслати відповідний запит до Департаменту консульської служби МЗС України.

Крім того, у висновку зазначено, що відповідь з МЗС України від 06.09.2011 за № 71/ВГ/17-530-679-11 спростовує факт взяття на консульський облік в Генеральному консульстві України в Торонто за період 1993-1996 років.

Не погоджуючись з висновком УГІРФО ГУ МВС України у Львівській області від 21.11.2011, позивач 15.02.2023 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести службову перевірку фактів викладених у даному висновку щодо оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 09.07.1996. Вказана заява зареєстрована 20.02.2023 за вх. № Р-20/6/7301-23.

За наслідками розгляду вказаної заяви, 02.03.2023 відповідач направив на адресу позивача лист за вих. № 7301.2-1234/73.2-23, в якому, посилаючись на вимоги п. 109 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, повідомив про відсутність підстав в УДМСУ в Чернівецькій області для призначення та проведення службової перевірки, оскільки паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 був сформований структурним підрозділом ГУ МВС України у Львівській області, а службова перевірка була проведена УГІРФО ГУ МВС України у Львівській області.

З матеріалів справи видно, що 01.03.2023 позивач повторно звернувся із заявою до відповідача про проведення службової перевірку фактів викладених у висновку проведення службової перевірки щодо оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 09.07.1996, яка зареєстрована за вх. № Р-27/6/7301-23 від 02.03.2023.

Розглянувши повторну заяву, 03.03.2023 відповідач направив на адресу позивача листа за вих. № Р-27/6/7301-23/7301.2/1258-23, в якому повідомив про відсутність підстав в УДМСУ в Чернівецькій області для призначення та проведення службової перевірки, з аналогічних підстав, наведених в попередній відповіді від 02.03.2023.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо відмови йому в проведенні службової перевірки стосовно вилученого у нього як недійсного паспорта громадянина України НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглядом справи по суті також встановлено, що у грудні 2020 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, в якому, серед іншого, просив:

зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області провести службову перевірку по факту протиправного вилучення в ОСОБА_1 паспорта громадянина України та позбавлення його громадянства України, за результатами якої скасувати висновок УГІРФО ГУ МВС України у Львівській області від 21.11.2011 щодо вилучення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області оформити на підставі ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" (в редакції Закону N 2663-IV від 16.06.2005) новий паспорт громадянина України взамін паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 09.07.96 року, з внесенням відповідних змін в демографічний реєстр стосовно статусу громадянства ОСОБА_1 .

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі № 380/11750/20, яка набрала законної сили, в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій, - відмовлено.

Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій, - задоволено.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій залишено без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі Закон № 5492-VI).

Згідно ст. 13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну (ч. 1 ст. 22 Закону № 5492-VI).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 21 Закону № 5492-VI передбачено, що оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 21 Закону № 5492-VI, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - порядок).

Пунктом 109 Порядку передбачено, що у разі коли рішення про оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник структурного підрозділу відповідного територіального органу/ територіального підрозділу ДМС або його заступник проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок про визнання паспорта недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, погоджується його безпосереднім керівником та керівником територіального органу ДМС або його заступником. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий - надсилається до територіального органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років.

Враховуючи наведену норму матеріального права, суд приходить до висновку, що керівником структурного підрозділу відповідного територіального органу/ територіального підрозділу ДМС або його заступником службова перевірка проводиться лише у разі встановлення факту оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства.

Проведення перевірочних дій з приводу законності оформлення паспорта громадянина України покладено на відповідний орган, а саме на той орган, що видавав паспортний документ.

Матеріалами справи підтверджується, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 був оформлений працівниками УГІРФО ГУМВС України у Львівській області, відтак, проведення службового розслідування відбулося за участю саме Львівського відділу.

Під час розгляду справи по суті суд враховує, що з 2011 року по час розгляду справи у суді, законодавство, що регулює питання оформлення і видачи паспорта громадянина України його пересилання, вилучення, визнання недійсним і знищення зазнало значних змін та затвердження нових нормативно-правових актів. Однак незмінним залишається той факт, що територіальні підрозділи одного рівня не мають законних підстав для проведення службових перевірок щодо законності оформлення і видачі паспорта громадянина України у разі вже встановлення такого факту за результатами службової перевірки та винесення відповідного висновку. Така прерогатива щодо проведення перевірок має лише вищестоящий орган, яким не являється УДМС у Чернівецькій області по відношенню до УГІРФО ГУМВС України у Львівській області.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, відповідачем було надано обґрунтовані відповіді на звернення позивача щодо відсутності правових підстав для проведення службової перевірки дій УГІРФО ГУМВС України у Львівській області під час складання висновку службової перевірки від 21.11.2011.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевстановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач під час розгляду справи по суті, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість, судом встановлено, що відповідачем правомірно та обґрунтовано відмовлено позивачу у призначенні та проведенні службової перевірки по факту проведення службової перевірки, за наслідками якої, УГІРФО ГУМВС України у Львівській області склало висновок службової перевірки від 21.11.2011.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи позивача щодо протиправності висновку службової перевірки від 21.11.2011 суд відхиляє, оскільки вони не стосуються предмету спору.

Необґрунтованими, на думку суду, є також твердження позивача щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, з урахуванням постанови Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 640/9600/20, оскільки предметом спору у справі, що розглядається є бездіяльність відповідача щодо не проведення службової перевірки, а не оскарження висновку службової перевірки.

Інші доводи позивача суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правомірність дій відповідача.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 77, 90, 139, 241-243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління ДМС України у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач - Управління ДМС України у Чернівецькій області (вул. Шептицького, 25, м. Чернівці, );

Суддя В.К. Левицький