Справа № 520/19928/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 р. справа №520/19928/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григорова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати наказ ГУНП в Харківській області №496 від 21.06.2023р. в частині визнання в діях позивача дисциплінарного проступку, що виразилося у невиконанні вимог абз. 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», пункту 10 функціональних обов`язків та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани є незаконним, безпідставним та таким, що винесено з порушенням вимог чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 14.08.2023р. відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником Головного управління Національної поліції в Харківській області було подано відзив на адміністративний позов разом з доказами на його обґрунтування, у якому останній зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно вимог чинного законодавства, а застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани є правомірним. Таким чином відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просив в їх задоволенні відмовити.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач на час виникнення спірних правовідносин проходив службу на посаді начальника СКП відділу поліції № 1 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області.

Начальником УГІ ГУНП в Харківській області полковником було складено на адресу Начальника ГУНП в Харківській області доповідну записку від 07.06.2023р. №938/119-15/01-2023, відповідно до якої вказано, що 26.02.2023р. о 21:47 до чергової частини ВП № 1 ХРУП № 3 надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що 15 хвилин тому біля будинку АДРЕСА_2 , троє невідомих чоловіків вихопили у нього ліхтарик вартістю 1120 грн. На місце події було направлено екіпаж УПП в Харківській області ДПП НПУ та СОГ ВП № 1 ХРУП №3. Відповідно до інформації, викладеної в електронному рапорті про результати відпрацювання виклику, в ході виїзду СОГ вказаного підрозділу, ліхтарик було повернуто заявникові, від написання заяви останній відмовився. У подальшому, вказані матеріали розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян» та 04.03.2023 оперуповноваженим СКП ВП № 1 ХРУП № 3 Бондарем М.Р. складено довідку про результати розгляду, на підставі свідчень, викладених у поясненнях ОСОБА_2 , щодо повернення ліхтарика, відсутності претензій та події грабежу. Відповідь заявнику в матеріалах відсутня. У ході спілкування поліцейськими УГІ із ОСОБА_2 , який повідомив, що 26.02.2023р. приблизно о 21.30 біля будинку АДРЕСА_2 , поряд з ним проходило троє раніше незнайомих чоловіків, один з яких, неслов`янської зовнішності, зірвав у нього з голови налобний ліхтарик та продовжив рух. На заперечення заявника вказаний чоловік погрожував йому кайданками та газовим балончиком, з якого розпилив дратівливу речовину. Після повернення додому, він зателефонував за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102». Зі слів ОСОБА_2 та його дружини, яка була присутня при спілкуванні з поліцією, спочатку прибув екіпаж УПП, а в подальшому - СОГ ВП № 1 ХРУП № 3. Спілкування відбувалось у дворі будинку АДРЕСА_2 , коли до них підійшов чоловік, в якому останній впізнав особу, що заволоділа його ліхтарем, про що повідомив СОГ ВП № 1 ХРУП № 3. У подальшому поліцейські СОГ поспілкувались з цим чоловіком, після чого повідомили заявнику, що зараз ліхтарика у нього немає, та він пообіцяв повернути його наступного дня, тому писати заяву не має сенсу.

Також ОСОБА_2 повідомив, що на місці події він написав власноруч пояснення, в яких відобразив реальний перебіг подій. Після пред`явлення йому пояснення, яке знаходиться в матеріалах єдиного обліку № 1649, він повідомив, що підпис під ним виконаний не ним, а інформація, яка міститься в ньому не відповідає дійсності.

Оскільки наступного дня ліхтарик йому не повернули, ввечері 27.02.2023р. він з дружиною звернувся до ВП №1 ХРУП №3, де йому надали номер телефону поліцейського на ім`я ОСОБА_3 , ( НОМЕР_2 ), який, як було встановлено, використовується старшим оперуповноваженим СКП ВП №1 ХРУП №3 капітаном поліції ОСОБА_4 ). Зазначений поліцейський в телефонній розмові із заявником повідомив, що ліхтарик йому повернуть, що і було зроблено ОСОБА_4 приблизно через півтора тижні після події. За рапортом поліцейського УГІ ГУНП в Харківській області вказаний матеріал перереєстрований 07.06.2023р до ІП «ЄО» ІКС ІПНП за № 4913, та внесено відомості за викладеним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000512 за ч. 4 ст. 186 КК України.

В зв`язку із зазначеною доповідною запискою наказом начальника ГУНП в Харківській області від 07.06.2023р. №1146 було призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.

Відповідно до встановлених службовим розслідуванням фактів було встановлено, що внаслідок неналежного контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни і проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень з боку начальника відділу поліції - начальника СКП відділу поліції ОСОБА_1 , допущені порушення вимог абзацу 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Крім того, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10 своїх функціональних обов`язків у частині особистої організації та контролю за службовою діяльністю підлеглих.

За наслідками службового розслідування було складено Висновок від 17.06.2023р. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до позивача за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невиконанні вимог абз. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 10 функціональних обов`язків.

Вказаний Висновок 17.06.2023р. затверджено начальником ГУНП .

За наслідками розгляду Висновку дисциплінарної комісії прийнято наказ від 21.06.2023р. №496, згідно якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у невиконанні вимог абз. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 10 функціональних обов`язків, до заступника начальника відділу поліції - начальника СКП відділу поліції №1 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивач, вважаючи протиправним проведене службове розслідування та, як наслідок, і застосоване дисциплінарне стягнення, звернувся до суду з позовом в даній справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Закону України Про Національну поліцію, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та інтими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 18 Закону Про Національну поліцію України передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до статті 19 Закону України Про Національну поліцію, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно до підпунктів 1, 2, 3, 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною першою статті 64 Закону України Про Національну поліцію, передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Звідси слідує, що Присяга працівника Національної поліції України є одностороннім усвідомлено вольовим публічним невідкличним зобов`язанням громадянина України: 1) вірно служити інтересам Українського народу; 2) дотримуватися Конституції; 3) дотримуватися законів України; 3) поважати права і свободи людини, честь держави; 4) охороняти права і свободи людини, честь держави; 5) з гідністю нести високе звання поліцейського; 6) сумлінно виконувати службові обов`язки.

Інститут Присяги працівника Національної поліції України вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським закону у повсякденній та службовій діяльності.

За визначенням ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

У силу ч.3 ст.1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч.1 ст.12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

Пунктом 7 статті 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що керівник повинен контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

За правилами ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У силу ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Окрім того, відповідно до ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

В даній справі доводи позовної заяви зведені до того, що оскаржуваний наказ є необґрунтованим та протиправним з огляду на не зазначення відповідачем які саме службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових обов`язків, що мали були виконані, однак не виконувалися позивачем, що призвело до порушення його підлеглими порядку ведення особистих справ власників зброї. Тобто, за твердженням позивача, відповідач, притягуючи його до дисциплінарної відповідальності, не навів обґрунтованих доводів та не встановив доказів вчинення позивачем дисциплінарного порушення.

Проте, суд з доводами позовної заяви не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п. 16 розділу ХІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 (далі Інструкція № 357), за оперативність прибуття нарядів поліції на місце події, результати роботи на місці вчинення правопорушення або події відповідає старший наряду (для ГРПП - старший ГРПП, для СОГ - відповідальний по ТВП або слідчий (дізнавач), який входить до складу наряду).

Згідно п. 8 розділу І Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 № 575 (далі Інструкція № 575), збір інформації про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти їх розкриттю та досудовому розслідуванню, виявленню та припиненню виявлених кримінальних правопорушень, здійснюється всіма працівниками поліції в межах службових обов`язків, які визначені законодавством.

Абзацом 2 пункту 5 розділу І Інструкції № 575, передбачено, що безпосередню організацію роботи зі збору інформації про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, а також про події та факти, які можуть сприяти їх розслідуванню і розкриттю, та контроль за перевіркою зазначеної інформації здійснює керівник органу, підрозділу поліції.

Забезпечення правопорядку, приборкання будь-яких протиправних дій, захист прав і свобод людини покладаються на Національну поліцію та є невідкладним і першочерговим її завданням. Неухильне дотримання законності, гласність і відкритість у діяльності поліції може слугувати запорукою довіри населення до неї. Рівень довіри населення, відповідно до закону України «Про Національну поліцію», є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції. Виходячи з цього, значно підвищуються вимоги до сучасного поліцейського. Його освітній, загальнокультурний рівень, підготовка, здатність правильно й ефективно застосовувати свої знання основні умови становлення поліцейського, який перш за все служить людині, захищаючи та охороняючи її права і свободи.

Суд за дослідженими матеріалами справи погоджується з висновками дисциплінарної комісії, за якими порушення службової дисципліни, за наслідками якого проводилася перевірка, стали можливими внаслідок неналежного контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни і проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень з боку, зокрема, позивача, тобто останніми допущені порушення вимог абзацу 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та про порушення вимог пункту 10 своїх функціональних обов`язків у частині особистої організації та контролю за службовою діяльністю підлеглих.

Зокрема, суд вказує, що підлеглі позивача, як слідує з проведеного службового розслідування, вдалися до фальсифікації пояснень потерпілої особи, що сприяло не внесенню вчасно до відповідних реєстрів повідомлення про вчинення злочину та не вжиття належних заходів з розгляду вказаного повідомлення. Вказаних фактів позивач згідно обгрунтування позовних вимог не заперечує.

Поданий до суду електронний доказ - диск з відеозаписом, в якому невідома особа стверджує про відсутність з її боку претензій до працівників поліції стосовно ситуації, яка стала підставою для проведення службового розслідування щодо обставин цієї справи, суд відзначає як неналежний та не достовірний. При цьому суд виходить з того, що відповідно до приписів ст. 73, 75 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, в цьому випадку неможливо встановити а ні особу, зображену на відео, а ні обставини та час, за яких зроблено відеозапис. Сукупність зібраних у справі письмових доказів, в тому числі пояснень ОСОБА_2 , спростовують вказаний електронний доказ у повному обсязі.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , у ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлені. Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 зазначено вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність складу дисциплінарного проступку в діях позивача, що виразився в порушенні вимог абз. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 10 функціональних обов`язків.

За результатом службового розслідування до позивача правомірно застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани. Зазначене покарання є співмірним з протиправними діями позивача, а дисциплінарною комісією було враховано той факт, що негативні наслідки, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із діями позивача фактично не настали, хоча позивач мав усвідомлювати можливість їх настання та вжити вичерпних заходів для попередження .

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

В рішенні №37801/97 від 01.07.2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) АС 591 at 638. сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь які правові наслідки настануть. Крім того, принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для віх інших державних органів. Так, на думку Суду, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В даній справі відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, суду в повній мірі належними та допустимими доказами доведено законність та обґрунтованість оскаржуваного наказу. Доводи позовної заяви вказаних висновків не спростовують.

З урахування викладеного суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 КАС України, згідно якої підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб`єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову.

Отже, з урахуванням результатів розгляду справи підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров