Справа № 600/1984/23-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1984/23-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

13 жовтня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор", в якому просив:

1.1. Визнати протиправними дії Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" щодо не належного забезпечення права ОСОБА_1 на користування в камері ліхтариком;

1.2. Зобов`язати ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор" забезпечити право ОСОБА_1 на користування в камері ліхтариком.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на видачу в його камеру світлодіодного ліхтарика на акумуляторі із запасним до нього акумулятором, на що відповідачем надано відповідь, згідно якої зазначений предмет не передбачений наказом міністерства юстиції "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" від 28.08.2018 №2823/5.

5. Вказане на думку апелянта, порушує його право на гідні умови утримання, а також створює реальну загрозу його здоров`ю та життю. Апелянт вважає, що дозвіл на право користування ліхтариком не суперечить вимогам чинного законодавства України.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі. В державній установі "Чернівецький слідчий ізолятор перебуває з 10.04.2022.

7. Судом встановлено, що 21.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив дозволу видати йому в камеру світлодіодний ліхтарик на акумуляторі і запасний акумулятор до нього (а.с. 11-12).

8. За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 28.11.2022 №3/А-7394 повідомив позивача, що світлодіодний ліхтарик на акумуляторі не передбачений наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018 №2823/5 "Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" (а.с. 13).

9. Вважаючи дії Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" такими, що обмежують його право на гідні умови утримання, а також створюють реальну загрозу його здоров`ю та життю, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

10. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-5 цієї постанови.

11. Відповідач вказує, що світлодіодний ліхтарик на акумуляторі не внесений до Порядку забезпечення, обліку та експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого забезпечення та норм їх забезпечення і експлуатації в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 27.07.2012 №1118/5 та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що затверджені наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018 №2823/5, про що, як вказував відповідач, неодноразово наголошувалось позивачу.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Відповідно до частини першої статті 1 Кримінально-виконавчого Кодексу України (далі - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

13. Статтею 5 КВК України визначено, що кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.

14. Відповідно до частини 1 статті 9 КВК України, засуджені зобов`язані, зокрема: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

15. Частиною 2 статті 9 КВК України встановлено, що невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

16. Статтею 107 КВК України визначено права і обов`язки засуджених до позбавлення волі.

17. Відповідно до частини 3, частини 4 статті 107 КВК України встановлено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Засудженим забороняється, серед іншого, чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених, вживати нецензурні та жаргонні слова, давати і присвоювати прізвиська.

18. Наказом Міністерства юстиції від 28.08.2018 №2823/5 затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі - Правила), які регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі та є обов`язковими для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

19. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

20. Згідно п. 2 Розділу II Правил №2823/5 засуджені мають право: одержувати інформацію про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання; на гуманне ставлення до них та на повагу до їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню; на особисту безпеку; на соціальне забезпечення, у тому числі на оформлення пенсій, соціальної допомоги, відповідно до законодавства; користуватися послугами, які надаються в установах виконання покарань, у тому числі додатковими оплачуваними (перукарня, ремонт одягу, взуття та побутових текстильних виробів, електропобутової техніки та інших побутових приладів тощо); брати участь у трудовій діяльності; на оплачувану працю, організовану відповідно до вимог законодавства про працю; отримувати медичну допомогу і лікування, у тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких, у закладах охорони здоров`я; розпоряджатися грошовими коштами, придбавати, володіти і розпоряджатися предметами, речами, виробами, за винятком тих, використання яких заборонено; здійснювати листування у порядку, встановленому пунктом 1 розділу ХІІІ цих Правил; вести телефонні розмови у порядку, встановленому розділом ХІV цих Правил; користуватися глобальною мережею Інтернет відповідно до Порядку організації надання засудженим доступу до глобальної мережі Інтернет, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.10.2017 №3233/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2017 за № 1280/31148; одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі у порядку, встановленому пунктами 1-3 розділу ХІІ, пунктом 2 розділу ХІІІ цих Правил; зустрічатися з родичами та іншими особами з урахуванням обмежень, передбачених для різних категорій засуджених; рідною мовою давати пояснення, вести листування, подавати пропозиції, заяви і скарги в усній чи письмовій формі від свого імені, а також отримувати відповіді мовою зверо 21.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив дозволу видати йому в камеру світлодіодний ліхтарик на акумуляторі і запасний акумулятор до нього (а.с. 11-12).

21. Системний аналіз приписів зазначених вище норм свідчить про те, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, не наділені правом на користування в камері ліхтариком.

22. Згідно ч. 1 ст. 115 Кримінально-виконавчого кодексу України особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Засуджені, як правило, тримаються в приміщеннях блочного типу. Норма жилої площі на одного засудженого не може бути менш як чотири квадратні метри, а у лікувальних закладах при виправних колоніях, у виправних колоніях, призначених для тримання і лікування хворих на туберкульоз, у стаціонарі - п`яти квадратних метрів.

23. Засудженим надається індивідуальне спальне місце і постільні речі. Вони забезпечуються одягом, білизною і взуттям за сезоном з урахуванням статі і кліматичних умов, а в лікувальних закладах - спеціальним одягом і взуттям (ч. 2 ст. 115 Кримінально-виконавчого кодексу України).

24. Частиною 6 указаної вище статті визначено, що засуджені з дозволу адміністрації можуть з коштів, які знаходяться на особових рахунках, додатково придбавати взуття і одяг, у тому числі спортивний, оплачувати лікувально-профілактичні послуги, що надаються додатково за призначенням лікаря, отримувати необхідне за медичними показаннями дієтичне харчування.

25. Відповідно до статті 115 Кримінально-виконавчого кодексу України, статті 11 Закону України "Про попереднє ув`язнення", Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 №343 "Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 №348 "Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції" та з метою впорядкування забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення установ виконання покарань і слідчих ізоляторів, наказом Міністра юстиції України затверджено "Порядок забезпечення, обліку та експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначення та норм їх забезпечення і експлуатації в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України" від 27.07.2012 №2823/5 (далі - Порядок №2823/5).

26. Так, відповідно до п. 1. Порядку №2823/5 забезпечення установ виконання покарань і слідчих ізоляторів меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення здійснюється відповідно до норм належності майна згідно з номенклатурою та строками експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначення в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України (додаток 1) та відображається в табелі належності меблів, інвентарю та предметів господарчого призначення, що затверджується начальником міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань (додаток 2), виходячи з норм належності і штатної чисельності приміщень.

27. Додатком 1 до Порядку забезпечення, обліку та експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначення установ виконання покарань і слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України передбачено Номенклатуру та строки експлуатації меблів, інвентарю і предметів господарчого призначення в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України.

28. До меблів та інвентаря входять: кафедра-трибуна, килим або м`яке покриття на підлогу, килимок гумовий, килимок настінний, килимок приліжковий, крісло робоче поворотне, крісло м`яке поворотне, крісло для відпочинку м`яке, крісло жорстке, диван розкладний м`який, крісло перукарське, кушетка медична, лава, лампа настільна, ліжко дитяче, ліжко з дерев`яними спинками, ліжко металеве, ліжко металеве відкидне, ліжко одноярусне, підставка для чищення взуття, підставка під бак для води, підставка під взуття, полиця настінна для туалетних речей, світильник на стелю, стелажі різного призначення, стенд-вітрина, стіл для засідань, стіл аудиторний, стіл виробничий, стіл для апаратури, стіл для прасування, стіл журнальний, стіл картотечний, стіл під прибор для води, стіл приставний, стіл для телефону, стіл прямокутний, стіл обідній і 4 стільці, стіл обідній 6- або 10-мiсний з 2 лавами, столи однотумбовий, двотумбовий, стіл-тумба кухонний, стілець напівм`який, секція з шухлядами приставна, секція з табурет, табурет чоботаря, термометр, тумба для сидіння, тумба під телевізор, аудіо-, відеоапаратуру, тумбочка приліжкова, тумбочка медична, шафа комбінована, шафа бібліотечна, шафа-вітрина, шафа господарча, шафа для одягу, шафа для одягу із секціями, шафа для картотек, шафа для книжок, шафа металева, шафа настінна, шафа-роздягальня, шафа-стелаж для фотоматеріалів, прибор для води, бак для питної води з кухлем і тазом, бачок (або урна) для харчових відходів, урна для сміття, вішалка настінна на 1-2, 3-5 або 20 гачків, для рушників, вішалка настінна або така, що ставиться на підлогу, годинник настінний, гучномовець, дзеркало настінне, занавіски (фіранки) з карнизом, світлозахисні занавіски (штори) з карнизом, кабіна типова для короткострокових побачень,

канапа жорстка.

29. Із аналізу вказаних норм вбачається, що до інвентаря входить зокрема, лампа настільна та світильник на стелю.

30. Натомість світлодіодний ліхтарик на акумуляторі і запасний акумулятор до нього даними Правилами не передбачений.

31. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

32. Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

33. Враховуючи викладене, оскільки вказаними вище нормативно-правовими актами не передбачено користування засудженим в камері ліхтариками, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що заявлені позовні вимоги є безпідставними, а тому позов не підлягає задоволенню.

34. Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи апелянта на те, що ліхтарик йому потрібний через те, що у камері відсутнє світло через аварійні відключення світла в слідчому ізоляторі, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, оскільки аварійні відключення, які були необхідними та не відворотними, здійснювались по всій території України. Тому вважати відсутність світла у камері через вказані обставини, порушенням, як зазначає позивач, саме його права на гідні умови утримання та створення загрози його здоров`ю та життю у даному випадку є помилковим.

35. Аварійні відключення світла по всій території України призводять до відсутності світла не лише у Державній установі "Чернівецький слідчий ізолятор", але по всіх містах України, що відповідно ускладнює життя всіх громадян держави.

36. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності.

37. Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

38. Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

39. За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

40. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

41. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

43. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

44. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

45. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.