Справа № 755/14947/23
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/271/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., перевіривши адміністративну позовну заяву громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Базик Олексій Павлович до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства, -

в с т а н о в и в:

до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, подана представником позивача адвокатом Базик О.П., в якій останній просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 18 вересня 2023 року про повернення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до країни походження. Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі просив витребувати у відповідача рішення від 18.09.2023 про повернення ОСОБА_1 разом із вимогою про залишення території України не пізніше 28.09.2023.

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне подану позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, відповідно до ст. 169 КАС України, з наступних підстав.

Так, статті 160, 161 КАС України визначають вимоги до позовної заяви.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Як вбачається, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 18 вересня 2023 року, прийняте відносно нього.

Разом з тим, відповідно до змісту позовної заяви, позивач зазначає, що підставою його законного перебування на території України була відповідна посвідка на тимчасове проживання в Україні, видана у 2018 році, строк дії якої закінчився в 2019 році. При цьому, позивач посилається на те, що в квітні 2022 року він звертався з запитом до на офіційну електронну адресу ДМС України з питання про можливість поновити процес оформлення дозволу на проживання в Україні, однак відповіді на лист не отримав. Разом з тим, будь-яких доказів, які підтверджують викладені позивачем обставини, позивач не надає.

Крім цього, судом встановлено, що долучені до матеріалів позовної заяви докази на обґрунтування позовних вимог викладені іноземною мовою, що підлягає усуненню позивачем, з посиланням на наступне.

Згідно ч. 1ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

За ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, а сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини 3 статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Рішенням Конституційного Суду України від 28 лютого 2018 року №2р-2018 Закон України «Про засади державної мовної політики» від 03 липня 2012 року №5029-VI, зі змінами, визнаний неконституційним, втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації того), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята ст. 10 Конституції України)

Верховний Суд також неодноразово наголошував на тому, що подані судові документи повинні бути викладені державною мовою. Правова позиція викладена у ухвалі Верховного суду України від 31 березня 2020 року у справі №636/398/19, провадження №61-5685ск20; від 19 березня 2020 року у справі № 629/5741/19, провадження №61-5019ск20; від 02 березня 2020 року у справі №623/4072/19, провадження №61-2581ск20; від 27 лютого 2020 року у справі №638/6372/19, провадження №61-2956ск20.

До позовної заяви в якості доказу додано: документ без заголовку який починається рядком «поликлиника_______по месту жительства», датована 14.06.2023, яка викладена іноземною мовою, що в свою чергу унеможливлює дослідження її змісту під час розгляду справи судом.

У частині перекладу поданих до суду документів іноземною мовою, суд звертає увагу позивача на те, що судом не висуваються вимоги до складення чи оформлення документів позивача у той чи інший спосіб, поряд із тим, суд зазначає позивачу про те, що подані до суду документи у якості доказів мають бути належними, достовірними та достатніми. Подаючи до суду документи без перекладу на мову судочинства, зрозумілу для суду, суд позбавлений можливості дослідити їх зміст під час судового розгляду, оскільки мовою судочинства є українська.

З огляду на зазначене, позивачем має бути поданий переклад на державну (українську) мову вищезазначеного доказу, відповідно до кількості учасників судового процесу, як це передбачено ч.1 ст. 161 КАС України.

Отже, як вбачається з матеріалів позовної заяви, в порушення норм п. 5 ч. 5 ст. 160 та ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач не надає суду доказів, які б підтверджували вищевикладені обставини позову, на яких, серед іншого, ґрунтуються його позовні вимоги, а зокрема, в матеріалах відсутні: відповідна копія посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні за 2018 рік, докази звернення позивача із запитом на офіційну електронну адресу до органів міграційної служби.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позивачем не дотримані вищенаведені положення ст. 160, 161 КАС України, позовна заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 25, 160, 161, 169 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративну позовну заяву громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Базик Олексій Павлович до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства,- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали та попередити, що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк