Справа № 400/6371/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

13 жовтня 2023 р.справа № 400/6371/23

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001,

простягнення суддівської винагороди за травень 2023 р. в розмірі 115 143,60 грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі відповідач або ТУ ДСА України в Миколаївській області), в якому просить суд стягнути з відповідача 115 143,60 грн. суддівської винагороди за травень 2023 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач пояснив, що працює на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва. В травні 2023 р. суддівська винагорода йому не виплачувалась, що є порушенням гарантій незалежності судді. Також позивач вважає, що при нарахуванні суддівської винагороди ТУ ДСА України в Миколаївській області, в якості розрахункової величини, слід застосувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2023 р. і який Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік закріплено на рівні 2 684 грн. За розрахунком позивача, належна йому за травень 2023 р. суддівська винагорода складає 115 143,60 грн.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав. Свою позицію аргументував тим, що наказом голови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2022 р., законність якого підтверджена при розгляді справи № 400/3799/22, виплата ОСОБА_1 суддівської винагороди припинена у зв`язку з призовом на військову службу. Для визначення розміру суддівської винагороди позивача з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 684 грн. не має підстав, так як Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік окремо для суддів визначена така розрахункова величина, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", який складає 2 102 грн. і саме виходячи з цього показника ТУ ДСА України в Миколаївській області повинно розраховувати суддівську винагороду позивача. За наявності правової норми, яка окремо для суддів визначає розмір прожиткового мінімуму, відповідач не вправі не виконувати її приписи.

Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності, представник відповідача в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило, ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, в якій була визначена дата судового засідання, отримана відповідачем в електронному кабінеті.

За правилами ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми суд розглянув справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Указом Президента України Про призначення суддів від 17 жовтня 2019 р. № 760/2019 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва безстроково.

За твердженням позивача, що підтверджується і відповідачем, за травень 2023 р. суддівська винагорода йому не виплачена.

Відповідно до ст. 135 ч. 2, 3 п. 1 Закону України Про судоустрій і статус суддів, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, Закон України Про судоустрій і статус суддів не передбачає визначення розміру суддівської винагороди у конкретному цифровому виразі, а лише встановлює алгоритм її розрахунку.

Так, суддівська винагорода складається з 2 елементів - посадового окладу і 4 видів доплат. В свою чергу, посадовий оклад розраховується в кількості прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 Закону України Про прожитковий мінімум, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Конкретний розмір прожиткового мінімуму встановлюється на кожен рік законом про державний бюджет на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік установлено, що в 2023 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 р. для працездатних осіб складає 2 684 грн.

Одночасно, цим же Законом для суддів введено окремий прожитковий мінімум, а саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня, який складає 2 102 грн., що є меншим показником порівняно із загальним прожитковим мінімумом для всіх інших працездатних осіб.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Як вже наводилось судом, Закон України Про судоустрій і статус суддів базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду визначає в прожиткових мінімумах для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Запроваджена Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік така категорія як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня, в Законі України Про судоустрій і статус суддів відсутня.

Стаття 135 ч. 1 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Наведена норма містить пряму заборону на зміну визначеного Законом України Про судоустрій і статус суддів правового регулювання суддівської винагороди. Така заборона є абсолютною, тобто охоплює всі аспекти її нарахування та виплати. Будь-які інші нормативні акти не можуть змінювати як сам алгоритм розрахунку суддівської винагороди, так і окремі складові елементи цього алгоритму, в тому числі передбачену законом розрахункову величину у виді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, підміняючи її будь-якою іншою розрахунковою величиною.

Суд наголошує, що статус судді є конституційним і як Конституцією України, так і Законом України Про судоустрій і статус суддів запроваджена низка гарантій, які забезпечують незалежність судді, невід`ємною складовою частиною якої є належне матеріальне забезпечення як працюючих суддів, так і суддів у відставці.

Суд розцінює наявність в Законі України Про судоустрій і статус суддів чітко визначеного алгоритму розрахунку суддівської винагороди, елементом якого є така дефініція, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, як одну з таких гарантій.

Для розрахунку розміру суддівської винагороди позивача слід брати до уваги виключно той показник, який передбачений Законом України Про судоустрій і статус суддів, як єдиним нормативним актом, який може визначати розмір суддівської винагороди, а саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік встановлено в 2 684 грн.

З приводу посилань відповідача на правові висновки судів у справі № 400/3799/22, слід зазначити, що вони не можуть бути застосовані до даної справи, так як предмети розгляду в цих справах суттєво різняться. Так, у справі № 400/3799/22 позивач просив скасувати наказ Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 липня 2022 р. № 12в/к/22 Про припинення виплати середньомісячного заробітку ОСОБА_1 , зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області продовжити з 19 липня 2022 р. нарахування та виплату середнього заробітку до закінчення проходження військової служби, тоді як в даній справі спірним є право позивача на отримання суддівської винагороди за травень 2023 р.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що Закон України Про судоустрій і статус суддів взагалі не застосовує до будь-якого аспекту оплати роботи судді таку правову категорію як середній заробіток.

За встановлених судом обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, але не в спосіб обраний позивачем.

Позивач просить стягнути з відповідача конкретно визначену ним суму суддівської винагороди за травень 2023 р., але, як вже констатувалось судом, ТУ ДСА України в Миколаївській області в цьому місяці суддівську винагороду позивачу взагалі не нараховувала, а тому вимога про її стягнення є передчасною - спірними обставинами в даній справі є тільки наявність у позивача права на суддівську винагороду за травень 2023 р. та правомірність застосування для її розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 684 грн., відповідно, стягнення суддівської винагороди у конкретно вираженій сумі виходить за межі спірних правовідносин, які на теперішній час склались між сторонами.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття ст. 245 ч. 2 п. 10 КАС України передбачає, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Використовуючи надане суду право, слід покласти на відповідача ТУ ДСА України в Миколаївській області обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за травень 2023 р. з урахуванням висновків суду в цій справі щодо наявності у позивача права на отримання суддівської винагороди та необхідності застосування для її розрахунку такої величини, як прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2 684 грн.

Статтею 371 ч. 1 п. 2 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Так як судом не вирішувалась вимога про стягнення з відповідачів суддівської винагороди та не визначався розмір такого стягнення, підстави для допущення рішення суду до негайного виконання відсутні.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішувалось, так як сторони не подали доказів їх понесення.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалеєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, 54001, ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівської винагороди за травень 2023 р.

3. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівську винагороду за травень 2023 р. з урахуванням висновків суду в цій справі.

4. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 115 143,60 грн. суддівської винагороди за травень 2023 р., відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз