Справа № 480/9611/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2023 року Справа № 480/9611/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Клещенка О.М.,
представника позивача - Кібкало І.А.,
представника відповідача - Балаби Л.О.,
представника відповідача - Лютого М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9611/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови.
Ухвалою суду від 07.09.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 26.09.2023 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів.
На виконання вимог ухвали суду від 26.09.2023 позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72561312 від 17.08.2023, винесену при примусовому виконанні постанови №72137042 від 29.06.2023.
Ухвалою суду від 09.10.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 480/9611/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови. Залучено до участі у справі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України.
Ковпаківський відділ ДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що примусове виконання судового рішення розпочинається безпосередньо з моменту відкриття виконавчого провадження, тому добровільний термін виконання рішення не надається, зважаючи на відсутність інших встановлених законом підстав, які б перешкоджали стягненню виконавчого збору. Відтак, вважає, що державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та вживаються заходи щодо її примусового виконання.
Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції у відзиві на позовну заяву звертає увагу суду на те, що позивач оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору, однак позовна заява взагалі не містить обґрунтованих підстав, передбачених Законом, за яких державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ без прийняття до виконання. З урахуванням того, що виконавчий документ відповідав вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а також відсутності підстав для повернення такого виконавчого документа без прийняття до виконання, відповідач вважає, що державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження № 72561312, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила скасувати оскаржувану постанову з огляду на те, що рішення суду було виконано позивачем добровільно і підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.
Представник Ковпаківського відділу ДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заперечуючи проти задоволення позову, зауважив про відсутність порушень норм законодавства державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.
Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані учасниками справи докази у їх сукупності та встановивши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
29.06.2023, керуючись ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон № 1404-VІІІ ), винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанов яких направлено боржникам для виконання, стягувачу для відома.
26.09.2023, керуючись ст. 42 Закону № 1404-VІІІ, виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 314,50 грн.
У подальшому 16.08.2023 виконавцем закінчено виконавче провадження з підстав, передбачених п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі фактичного виконання рішення суду. За наслідками завершення виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виведено в окреме виконавче провадження.
Постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.06.2023, постанова про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2023, а також постанови відповідача про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не оскаржувались боржником у судовому порядку, тобто є чинними, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи.

Не погоджуючись із постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №72561312 від 17.08.2023, винесену при примусовому виконанні постанови №72137042 від 29.06.2023, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон України Про виконавче провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1,2,4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

Згідно із пунктом 1 частини 1 та частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У свою чергу вимоги до виконавчого документа визначені ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку (ч.3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час розгляду справи судом встановлено, що в межах виконавчого провадження №72137042 з примусового виконання виконавчого листа №592/13722/21, виданого 26.06.2023 Ковпаківським районним судом м.Суми, 29.06.2023 старшим державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника ТОВ "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" виконавчого збору (а.с.96), яка є чинною, позивачем не оскаржується та відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

Даний виконавчий документ (постанова про стягнення виконавчого збору від 29.06.2023 ВП №72137042) містить всі необхідні реквізити та відповідає встановленим ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» вимогам до виконавчого документа. Будь-яких зауважень з цього приводу позивачем у позовній заяві та його представником у судовому засіданні не наведено.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті не було встановлено обставин, за яких відповідач мав винести постанову про повернення виконавчого документа, чи будь-яких порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження з виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Позивач також не вказує на будь-які порушення на цьому етапі, а позовна заява не містить обґрунтованих підстав, передбачених Законом, за яких державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ без прийняття до виконання.

У той же час, позивач, обґрунтовуючи свою позицію, зазначає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору прийнята без урахування всіх обставин у справі, оскільки рішення суду було виконано боржником добровільно та у повному обсязі, а отже були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, тобто по суті висловлює свою незгоду з постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка не є предметом судового розгляду.

Однак суд зауважує, що згідно ч.ч.1,2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак, зазначені вище доводи позивача суд не приймає до уваги.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №72561312 від 17.08.2023, винесена відповідачем при примусовому виконанні постанови №72137042 від 29.06.2023 про стягнення виконавчого збору у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідає критеріям правомірності, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Суми" до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька