Справа № 460/7184/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду

13 жовтня 2023 року м. Рівне №460/7184/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, ухваленого в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доУправління Служби безпеки України в Рівненській області
про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа №460/7184/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинення певних дій.

11.10.2023 до суду надійшла заява позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України. На обгрунтування якої вказує, що Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 скасовано рішенння Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 про відмову у задоволенні позову та задоволено адміністративний позов. Зазначає, що виконуючи рішення у даній справі, відповідач допустив протиправні дії, оскільки розмір грошового забезпечення, зазначений у довідках є значно меншим, ніж передбачено рішенням суду. Просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо виконання рішення суду не в повному обсязі та зобов`язати вжити заходи задля належного виконання судового рішення.

12.10.2023 відповідач подав заперечення на вказану заяву.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №460/7184/23, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі № 460/7184/23 скасувано та прийнято нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Рівненській області щодо відмови в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за аналогічною посадою, яку він обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за аналогічною посадою, яку він обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Відтак, судове рішення набрало законної сили 05.07.2023.

25.07.2023 по адміністративній справі видано виконавчий лист №1 та №2.

16.08.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив у добровільному порядку виконати рішення суду у справі №460/7184/23.

Листом від 15.09.2023 позивача повідомлено, що на виконання вказаного рішення суду, на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 25.07.2023 №17/7873 направлено довідки від 22.07.2023 №17/40, №17/41, №17/42 про розмір грошового забезпечення, яке могло б бути станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 за відповідною посадою. Направлено примірники вказаних довідок на адресу позивача.

На обгрунтування заяви, ОСОБА_1 вказує, що статтею 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює 2270,00 грн. Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює 2481,00 грн. Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює 2684,00 грн. Однак, ознайомившись з наданими відповідачем довідками, ним було встановлено, що при їх виготовленні застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (2102,00 грн). На переконання позивача, таке зменшення розміру прожиткого мінімуму є протиправним, суперечить рішенню суду, а отже таке рішення суду не виконано належним чином.

Заперечуючи проти задоволення вказаної заяви, представник Управління Служби безпеки України в Рівненській області вказав, що за відсутності визначення в судовому рішенні вартісної величини прожиткового мінімуму, який належало застосувати у довідці про грошове забезпечення станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, складання такої довідки із застосуванням іншої величини прожиткового мінімуму, аніж визначеної абзацом 6 статті 7 Закону №1082-ІХ, Закону №1928-ІХ та Закону №2710-ІХ, виходить за межі повноважень УСБУ в Рівненській області. Зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 №2229-ХІІ Служба безпеки України це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України. Виплата грошового забезпечення співробітникам СБ України регулюється спеціальним Законом №2229-ХІІ. Враховуючи викладене, починаючи з 01.01.2021 положення пункту 4 Постанови №704, в частині визначення посадових окладів - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня необхідно застосовувати той який вказаний в правових актах вищої юридичної сили, а саме в пункті 6 статті 7 Закону України про державний бюджет на відповідний рік, згідно із якими прожитковий мінімум, як базовий державний стандарт для розрахунку посадових окладів, заробітною плати, грошового забезпечення працівників державного органу оплата праці яких регулюється спеціальним законом законодавцем встановлений у розмірі 2102 грн. За наведеного, просив відмовити у задоволенні заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення.

Зокрема, у пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" ("Hornsby v. Greece", заява № 18357/91), суд наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (N1) від 27 серпня 1991 року, серія А, №209, с.20, п.59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (995_690) (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v.United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія А, N18, с.16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Суд зазначає, що виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 зобов`язано Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за аналогічною посадою, яку він обіймав на час звільнення з військової служби станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідачем на виконання рішення суду у справі №460/7184/23 виготовлено довідки від 22.07.2023 №17/40, №17/41, №17/42 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке могло б бути станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 за відповідною посадою. У таких довідках зазначено відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премію.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судом не встановлено факту невиконання суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь ОСОБА_1 ..

Судом встановлено, що рішення суду від 05.07.2023 у справі №4607184/23 виконано відповідачем в повній мірі у відповідності із резолютивною частиною рішення суду.

Суд зауважує, що доводи заявника про те, що відповідач при видачі оновлених довідок повинен застосовувати розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що дорівнює 2270,00 грн на 2021 рік, 2481,00 грн на 2022 рік та 2684,00 грн на 2023 рік, є підставою для звернення до суду з новим позовом.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування заходів судового контролю у порядку статті 383 КАС України.

Керуючись статтями 241, 248, 294, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 13 жовтня 2023 року.

Суддя Н.В. Друзенко