Справа № 577/4964/23
Суддя: Потій Н. В.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/4964/23
Провадження № 2-а/577/24/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Подейко Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача

адвоката Сусліна Є.В.,

представника відповідача Сидоренка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопв режимі відеоконференції адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просить скасувати постанову про порушення митних правил №0057/80600/21 від 22.03.2022, відносно позивача про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст.469 Митного кодексу України, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Зі змісту постанови вбачається, що позивачу поставлено в провину те, що 25.05.2018 він ввіз на митну територію України автомобіль VW Passаt, реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Литва і передав його у володіння, користування, або розпорядження іншій особі. Зауважує, що на момент фіксування уповноваженим органом факту ввезення автомобіля на митну території, а саме 22.05.2018 норми права ч.4 ст. 496 МК України, не існувала, оскільки ч.4 ст. 496 МК України набрала чинності 22.08.2019 відповідно до Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо ввезення транспортних засобів на Митну територію України» від 08.11.2018 року. Відтак, враховуючи норми ст. 58 Конституції України позивач не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Полтавська митниця у відзиві на позов в задоволенні позову просить відмовити. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не враховано, що згідно п.2 ч.1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту. Вважає, що факт митного оформлення ОСОБА_2 вищевказаного транспортного засобу згідно митної декларації від 23.09.2021 ІМ 40 АА № UА806020/2021/002871 є доказом, що даний автомобіль у будь-якому разі був переданий ОСОБА_1 у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит. Тобто станом на 23.09.2021 (дата здійснення митного оформлення автомобіля митною декларацією типу ІМ 40 АА № UА806020/2021/002871) гр. ОСОБА_2 мав можливість як юридично так і фактично користуватись та розпоряджатись зазначеним транспортним засобом. Саме ОСОБА_1 є особою, відповідальною за дотримання митного режиму транзит під час перебування даного автомобіля на митній території України. На думку відповідача, дата здійснення позивачем ввезення 25.05.2018 на митну територію автомобіля «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва, не може бути перешкодою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, оскільки даний факт визначає лише дату ввезення даного транспортного засобу в митному режимі «транзит» і зазначена обставина не стосується здійснення позивачем порушення, передбаченого частиною 4 статті 469 цього Кодекс. Аналогічні висновки щодо факту передачі транспортного засобу іншій особі, яка безпосередньо не ввозила на митну територію України, встановлені згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі № 607/4181/22. Крім того, зазначає, що оскаржувана постанова була надіслана поштою у додатку до супровідного листа митниці від 23.03.2022 № 7.23-1/20/10/1032 за адресою: АДРЕСА_1 - рекомендованим поштовим відправленням № 903, що був отриманий 20.04.2022 року позивачем. Вважає, що строк оскарження цієї постанови від 22.03.2022, закінчився 31.03.2022.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2023 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної митної служби про скасування постанови про порушення митних правил, справу призначено до розгляду 18 вересня 2023 року о 16:30 год. (а.с. 12).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2023 року клопотання представника відповідача задоволено: виправлено описку в ухвалі суду від 12 вересня, а саме в усіх відмінках ухвали замість «Полтавська митниця Державної митної служби» зазначено «Полтавська митниця»; відкладено судове засідання на 04 жовтня 2023 року на 14:00 год. та встановлено строк до 03 жовтня 2023 року для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 24).

04 жовтня 2023 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні № 1-кп/577435/23. Судове засідання призначено на 10 жовтня 2023 року о 14:30 год.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача Суслін Є.В, кожен зокрема, підтримали позов з підстав, викладених у позові, і прохали його задовольнити.

Крім того, представник позивача зауважив, що в оскаржуваній постанові взагалі не зазначено час та місце вчинення правопорушення, визначеного ч.4 ст. 469 МК України.

Представник відповідача Сидоренко О.М. в задоволенні позову прохав відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

04.11.2021 Полтавською митницею відносно ОСОБА_1 складено протокол №0057/80600/21 про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 Митного кодексу України, згідно якого 23.09.2021 до відділу митного оформлення митного поста «Полтава» Полтавської митниці за митною декларацією типа ІМ 40 АА МД №UA806020/2021/002871 ОСОБА_2 , на підставі положень Закону України від 15.04.2021 №1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб марки «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 країна реєстрації Литва. Під час здійснення перевірки даних стосовно законності ввезення та знаходження на митній території України вищевказаного транспортного засобу із застосуванням інформації, яка в журналі обліку транспортних засобів «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби України встановлено, що 25.05.2018 в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в режимі «транзит» ОСОБА_1 ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 країна реєстрації Литва. Таким чином, ОСОБА_1 , транспортний засіб марки «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 країна реєстрації Литва, який ним ввезено на митну територію України, було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим контроль (а.с.55 на звороті - а.с. 56).

Згідно протоколу опитування №0057/80600/21 від 25.01.2022 ОСОБА_1 пояснив, що ввозив 25.05.2018 автомобіль марки «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 країна реєстрації Литва на митну територію України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «Транзит». Автомобіль погодився оформити на своє ім`я за 500 грн за пропозицією невідомої особи. Через три місяці на прохання власника авто, погодився підписати акт прийому-передачі даного автомобіля. Повідомив, що даний т/з знаходиться в м. Полтава у власника ОСОБА_3 (прізвище не пам`ятає, документи щодо передачі автомобіля в нього відсутні) (а.с.57-58).

У постанові Полтавської митниці №0057/80600/21 від 22.03.2022 у справі про порушення митних правил, викладено зміст протоколу №0057/80600/21 про порушення митних правил, а також зазначено, що ОСОБА_1 транспортний засіб марки «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 країна реєстрації Литва, що був ним поміщений 25.05.2018 у митний режим «транзит», було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит, чим вчи нив порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України. За вказаним фактом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 469 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 34000 грн. (а.с.3-4).

Відповідно до даних диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску 25.05.2018 о 19:33 год на пункті пропуску UA102040 ОСОБА_1 , мешк. АДРЕСА_1 , в режимі «транзит», ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 країна реєстрації Литва (а.с.53).

Відповідачем надано копію договору Transporto priemones mrkimo-pardavino sutartfs 27/08/2021, який не містить перекладу (а.с.55).

ІV. Норми права.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно зі ст. 489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України

Транзитний митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ст. 90 Митного кодексу).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України (в редакції Закону України № 2612-VIII від 08.11.2018) передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

V. Оцінка суду.

Суд вислухавши сторони, оцінивши докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи вказаний спір суд враховує, що п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викладено в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно з п. 1 розділу IІ вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу I та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Тобто, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набрав чинності 22 серпня 2019 року, в той час як транспортний засіб марки «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 країна реєстрації Литва, позивачем ввезено на митну територію України 25 травня 2018 року.

Суд звертає увагу, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що транспортний засіб «VW PASSAT, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва, зі слів позивача (про що зазначено в протоколі, на підставі якого винесено постанову), був переданий позивачем іншій особі через три місяця після ввезення на митну територію України, яке мало місце 25 травня 2018 року, тобто до введення в дію норми ч.4 ст. 469 МК України.

Інших відомостей про момент порушення митних правил та допустимих доказів на підтвердження передачі ввезеного автомобіля (наприклад акту-передачі) відповідачем не надано.

Суд звертає увагу, що порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, не є триваючим порушенням, адже є вчиненим у момент передачі транспортного засобу іншій особі.

Водночас, особа не може бути притягнута до відповідальності за вчинення дій, які на той момент не становили складу адміністративного правопорушення внаслідок відсутності норми права, яка встановлювала міру відповідальності за відповідні дії, про що вірно вказував позивач.

Згідно ч.2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил, у тому числі в частині застосування ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України з урахуванням обмежень, встановлених ст. 58 Конституції України.

Полтавська митниця Державної митної служби України такого обов`язку не виконала.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача в частині того, що позивачем пропущено строк для оскарження постанови, оскільки надана копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення взагалі не містить підпису отримувача ОСОБА_1 чи членів його сім`ї (а.с.59), а відтак є недопустимим доказом. За таких обставин, підстав для застосування ч.4 ст. 123 КАС України суд не вбачає.

Повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст. 2, 5-10, 13-14, 72-77, 94, 241, 246, 250, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці про скасування постанови про порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову про порушення митних правил №0057/80600/21 від 22.03.2022, відносно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст. 469 Митного кодексу України, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін :

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Представник позивача: адвокат Суслін Євгеній Володимирович (юридична адреса: м. Конотоп, вул. Садова, 3/36).

Представник відповідача: Сидоренко Олег Миколайович (юридична адреса: м. Полтава, вул. А Кукоби, 28)

Повне рішення суду складено 16 жовтня 2023 року.

Суддя Потій Н. В.