Справа № 295/8628/23
Суддя: Семенцова Л. М.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/8628/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що постановою серії БАД № 807011 від 22.06.2023 року заступника начальника УПД ГУНП в Житомирській області Кобилинського І.М. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн за те, що 22.06.2023 року о 07-25 год під час керування автомобілем позивач не був пристебнутий паском безпеки і перевозив пасажира, який також не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України. Заперечуючи проти притягнення його до адміністративної відповідальності, зазначив, що керуючи автомобілем, він та пасажир користувалися засобами пасивної безпеки (підголовником і ременем безпеки) та докази протилежного відсутні.

Тому позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення його до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі 510 грн, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати: судовий збір у розмірі 536,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 27.07.2023 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, вказавши, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, постанова відповідає вимогам КУпАП, при її винесенні він діяв на підставі та в межах повноважень та в спосіб, визначений законами України, надавши до суду відеодиск із записом подій. Окрім того, зауважив, що зазначений у позовній заяві розмір витрат на надання правової допомоги в сумі 3000,00 грн є неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу 510 грн, що підтверджується постановою заступника начальника УПД ГУНП в Житомирській області Кобилинського І.М. серії БАД № 807011 від 22.06.2023 року, згідно якої позивач 22.06.2023 року о 07-30 год в м. Житомирі, по вул. Промисловій, 2 керував транспортним засобом Мерседес-Бенц-S р/н НОМЕР_1 та не був пристебнутий паском безпеки і перевозив пасажира, який також не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП..

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутим ременем безпеки, а також перевозив пасажира, який так само не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України.

Відповідно до п. 2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ст. 90 КАС України).

Доказуючи правомірність винесеної постанови, відповідач надав до суду відеодиск із записом подій, які за своїм змістом не відображають обставин, що вказували б на вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки на відеозапису не зафіксовано позивача та пасажира автомобіля з непристебнутими ременями безпеки безпосередньо під час руху автомобіля, так як початок відеозапису здійснюється коли автомобіль швидко рухається до узбіччя на вимогу поліцейського зупинитись, при цьому фактично рух автомобіля відбувався тривалістю в кілька секунд, внаслідок чого неможливо розгледіти як самих водія та пасажира, так і того, чи перебували вони в салоні автомобіля з пристебнутими чи непристебнутими ременями безпеки. Після зупинки транспортного засобу та ще до того, як працівник поліції підійшов до передніх дверцят водія, позивач вийшов із автомобіля, що також виключає можливість встановити, чи був водій пристебнутий ременем безпеки, так як він вийшов із автомобіля ще до приходу поліцейського.

Таким чином, відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, тому суд вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При ухваленні рішення на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача у сфері публічно-правових відносин суд виходить за межі позовних вимог, вважаючи за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки хоча з такою вимогою позивач не звертався, але необхідність прийняття рішення в цій частині випливає з повноваження суду при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, визначеними п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП та п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн та оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, такі судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 1 та 2 ст. 134 КАС України визачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу до суду надано ордер на надання позивачу правничої (правової) допомоги адвокатом Вдовиченком Б.В. від 22.06.2023 року та укладений між позивачем та адвокатом 22.06.2023 року договір про надання правової допомоги, в п. 3 якого визначений розмір гонорару в сумі 3000,00 грн. За договором клієнт зобов`язується сплатити зазначену суму гонорару протягом п`яти днів з моменту виставлення рахунку адвокатом.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 року в справі № 280/2635/20 сформулював висновок про те, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Поряд із тим, необхідно відмітити, що витрати на правничу допомогу адвоката в розмрі 3000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, яку не можна віднести до складних, наданих адвокатом об`ємом послуг, через що така сума витрат є необгрунтованою та не відповідає критерию розумності їх розміру. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру цих витрат на підставі ч. 6 ст. 134 КАС України та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача 1500,00 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 247, 251, 280, 287, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 72-78, 90, 134, 139, 242-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника УПД ГУНП в Житомирській області Кобилинського І.М. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 807011 від 22.06.2023 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн та 1500,00 грн витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Житомирській області (адреса: 10008, м. Житомир, Старий Бульвар, 5/37, ).

Суддя Л.М. Семенцова