Справа № 480/6999/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2023 року Суми Справа № 480/6999/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до - Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України,
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
СУТЬ СПОРУ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА ЗАЯВИ СТОРІН.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу, як учаснику бойових дій, грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення - 29.03.2019; зобов`язати відповідача виплатити позивачу, як учаснику бойових дій, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2018, 2019 роки виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення - 29.03.2019.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 05.05.2017 позивач є учасником бойових дій, який відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на додаткову відпустку строком 14 днів на рік. Під час проходження служби з 2017 по 2019 рік така відпустка не надавалась позивачу. При звільненні зі служби 29.03.2019 позивачу не була виплачена грошова компенсація за невикористані додаткові відпустки, чим було порушено права позивача.
26.10.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
22.11.2022 до суду надішло клопотання відповідача про зупиннення провадження у справі.
27.12.2022 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому проти задоволення позову відповідач заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відзив мотивований тим, що позивачем пропущено як спеціальний місячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений нормою ч. 5 ст. 122 КАС України, так і загальні - шестимісячний, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України та тримісячний, встановлений ст. 233 КАС України. Оскільки про порушення свого права позивачу повинно було бути відомо з моменту його звільнення - 29.03.2019, натомість даний позов подано до суду 19.10.2022.
Зазначає, що 17.03.2014 указом Президента України № 303/2014 постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію. Таким чином з моменту оголошення мобілізації і по даний час в Україні діє особливий період, під час якого, відповідно ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" припиняється надання додаткових соціальних відпусток учасникам бойових дій у кількості 14 календарних днів на рік. Крім того, вказує, що додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів, передбачена ст. 16-2 Закону України ''Про відпустки'', учасникам бойових дій, не відноситься до щорічних відпусток, а тому у відповідності до Закону України "Про відпустки" компенсації при звільненні не підлягає.
16.10.2023 судом постановлені ухвали про відмову в зупиненні провадження у справі та про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду (містилось у відзиві на позовну заяву).
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
05.05.2017 позивач набув статусу учасника бойових дій (а.с.8).
З 2017 по 29.03.2019 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй підрозділах, що не заперечується сторонами.
08.08.2022 позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки (а.с.7).
Оскільки на час виключення позивача зі списків особового складу відповідачем не було проведено з ним розрахунок щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні відпусток, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то позивач звернувся до суду з даним позовом.
ВИСНОВКИ СУДУ ТА ЇХ МОТИВИ.
Отже, основне питання у даному спорі є те, чи правомірно діяв відповідач не виплативши позивачу при звільненні грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової щорічної відпустки. Відповідаючи на вказане питання, суд зазначає, що відповідач діяв неправомірно.
Як вже зазначалось, судом встановлено, що позивач отримав 05.05.2017 статус учасника бойових дій.
Згідно п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" № 504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з пунктом 8 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки".
Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Абзацом третім п. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до п. 17 ст. 10-1 Закону № 2011-XII в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.
Згідно з п. 18 ст. 10-1 Закону № 2011-XII в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Відповідно до п. 19 ст. 10-1 Закону № 2011-XII надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
Указом Президента України від 17.03.2014 N 303 оголошено рішення про проведення часткової мобілізації. Тому з 18.03.2014 і по даний час особливий період триває.
Відповідно до п. 3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому в особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
При цьому, суд звертає увагу, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток відповідно до п. 19 ст. 10-1 Закону № 2011-XII в особливий період є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо та жодним чином не впливає на суть цього права.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців зі служби їм повинна виплачуватися грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки. Невиплата ж грошової компенсації за невикористані дні відпустки порушує права позивача. При цьому, суд зауважує, що сам факт неможливості надання відповідачем відпустки без рівноцінної її заміни грошовою компенсацією суперечить самій суті права.
Аргументи відповідача, щодо пропуску позивачем строку звернення до суду судом не приймаються, оскільки такий строк, з урахуванням норм ст. 233 КЗпП України та п. 1 глави ХІХ ''Прикінцевих положень'' КЗпП України позивачем не пропущено.
Враховуючи той факт, що відповідач при звільненні позивача зі служби не нарахував та не виплатив позивачу, як учаснику бойових дій, грошову компенсацію за невикористаної додаткової соціальної відпустки за 2017, 2018, 2019 роки, то суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленими ч. 2 ст. 2 КАС України.
В той же час, хоча позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та виплати грошової компенсації, він просить суд лише зобов`язати відповідача виплатити позивачу таку компенсацію та не просить її нарахувати. Тому суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та окрім тих вимог, що просить позивач, зобов`язує відповідача нарахувати компенсації невикористаних відпусток.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки, у зв`язку із звільненням з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29.03.2019.
4. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 16.10.2023.

Суддя А.І. Сидорук