Справа № 520/6216/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 р. Справа № 520/6216/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 (суддя: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 23.05.23) по справі № 520/6216/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДМС України в Харківській області), у якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, оформлене листом № 6301.6.2-1867/63.3-23 від 06.02.2023, про повернення декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 09.01.2023 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є уродженкою російської федерації, проте 17.09.2021 набула громадянство України та водночас зобов`язалася припинити громадянство рф та надати до ГУ ДМС України в Харківській області протягом двох років підтверджуючий документ, а в разі неотримання останнього з незалежних від неї причин подати декларацію про відмову від громадянства рф і повернути паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави. З метою виконання вказаних зобов`язань позивач 02.12.2021 звернулася до Генерального консульства рф у Харкові із заявою про вихід з громадянства рф, яку було прийнято та зареєстровано, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Однак, у встановлений законодавством рф 6-ти місячний строк ОСОБА_1 Генеральним консульством рф у Харкові не було видано документ про припинення громадянства рф. У зв`язку з чим, керуючись положеннями ч.5 ст. 8 Закону України «Про громадянства України», позивач звернулася до відповідача із заявою від 09.01.2023 з проханням розглянути її декларацію про відмову від іноземного громадянства та видати їй паспорт громадянина України, у відповідь на яку отримала рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 06.02.2023 про повернення вказаної декларації, мотивоване відсутністю у позивача законних підстав для її подання. Наведене рішення відповідача ОСОБА_1 вважає протиправним, оскільки неотримання документа про припинення громадянства пов`язано з незалежними від неї причинами, відтак, керуючись вказаною вище нормою Закону України «Про громадянство України», позивач має право подати замість документа про припинення громадянства декларацію про відмову від іноземного громадянства, а відповідач її прийняти та видати паспорт громадянина України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 у справі № 520/6216/23 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо повернення листом № 6301.6.2-1867/63.3-23 від 06.02.2023 декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків,61057, ) повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 09.01.2023 про відмову від громадянства Російської Федерації, з урахуванням висновків суду у цій справі та вирішити питання про видачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) паспорта громадянина України

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 73 коп.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі № 520/6216/23 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована правомірністю та обґрунтованістю рішення ГУ ДМС України в Харківській області про повернення декларації про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 , з огляду на те, що останньою на виконання вимог абз. 12 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» не було надано до відповідача документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом рф. При цьому, апелянт зауважує, що позивач не позбавлена права звертатися до консульських установ країни свого походження для продовження процедури виходу з громадянства рф. Однак, ОСОБА_1 жодних заходів для цього не вживає. Хоча саме на особу заявника покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ.

Позивач у наданому до суду відзиві на апеляційну скаргу просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Наполягала на правильності висновків суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій ГУ ДМС України у Харківській області щодо повернення листом № 6301.6.2-1867/63.3-23 від 06.02.2023 декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, враховуючи, що невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (у даному випадку 6 місяців) є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, а відповідачем протиправно не враховано подану позивачем декларацію про відмову від іноземного громадянства, чим порушено визначені ч.2 ст.2 КАС України принципи добросовісності, пропорційності, розсудливості та обґрунтованості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 01.09.2015 відповідно до пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», як особа, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням (її мати ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України в м. Дніпропетровськ), отримала дозвіл на імміграцію в Україну та була документована посвідкою на постійне проживання в Україні від 14.04.2021 № НОМЕР_2 у зв`язку з обміном.

25.06.2021 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням згідно частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

17.09.2021 рішенням ТУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_1 набула громадянства України за територіальним походженням та 21.09.2021 їй видано довідку про реєстрацію громадянином України, на підставі якої 27.10.2021 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії до 17.09.2023.

В термін до 17 вересня 2023 року ОСОБА_1 була зобов`язана подати до ГУ ДМС України в Харківській області документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом рф.

09.01.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила розглянути її декларацію про відмову від іноземного громадянства, а також видати їй паспорт громадянина України, до якої долучила декларацію про відмову від іноземного громадянства від 09.01.2023 та докази на підтвердження викладених у заяві обставин.

У відповідь на вказане звернення відповідач листом від 06.02.2023 за № 6301.6.2-1867/63.3-23 повідомив про повернення декларації про відмову від іноземного громадянства з мотивів відсутності у ОСОБА_1 підстав для її подання. Зазначив, що саме на неї покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ. З посиланням на зміст доданої позивачем до декларації від 09.01.2023 відповіді Міністерства закордонних справ рф зазначив, що ОСОБА_1 має змогу звернутись з питанням виходу з громадянства рф до будь-якого дипломатичного представництва або консульської установи російської федерації в третій державі.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем протиправно не враховано подану позивачем декларацію про відмову від іноземного громадянства, чим порушено визначені ч.2 ст.2 КАС України принципи добросовісності, пропорційності, розсудливості та обґрунтованості, оскільки невидача ОСОБА_1 документа про припинення громадянства відбулася з незалежних від неї причин, що у розумінні приписів частини 5 статті 8 Закону №2235-III є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III).

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, судом першої інстанції враховано, що лист відповідача від 06.02.2023 не може вважатись рішенням, оскільки не відповідає вимогам до акту індивідуальної дії, водночас, направлення такого листа позивачу свідчить про протиправність дій суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, а тому суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправними дії відповідача щодо повернення декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, про що оформлено лист № 6301.6.2-1867/63.3-23 від 06.02.2023.

В якості належного способу відновлення порушеного права позивача, з урахуванням наявності у відповідача дискреційних повноважень, суд першої інстанції визначив зобов`язання відповідача повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 09.01.2023 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду у цій справі, та вирішити питання про видачу позивачу паспорта громадянина України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №2235-III, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону №2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону №2235-III, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2235-III, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно з частиною 8 статті 8 Закону №2235-III, особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Частиною 1 статті 1 Закону №2235-III передбачено, що декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2235-III, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III, однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до статті 19 Федерального Закону «Про громадянство російської федерації» (далі Закон), вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території російської федерації, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи в загальному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону. Вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що, заява з питань громадянства російської федерації подається за місцем проживання заявника: a) особою, яка проживає на території російської федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ; б) особою, яка проживає за межами російської федерації і не має місця проживання на території російської федерації, - дипломатичного представництва або консульської установи російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації.

Відповідно до статті 35 Закону, розгляд заяви стосовно громадянства російської федерації, поданої особою, зазначеною в пункті б частини 1 статті 32 Закону, та прийняття рішення про прийняття до громадянства російської федерації чи про вихід з громадянства російської федерації в спрощеному порядку здійснюється в строк до шести місяців з дня подання заяви і всіх необхідних документів, оформлених належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що, відповідно до рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 17.09.2021, ОСОБА_1 набула громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою №14604 від 05.10.2021 (том 1, а.с. 34).

На підставі вказаної довідки позивачу видано тимчасове посвідчення громадянина України № ОТ31467 від 27.10.2021 строком дії до 17.09.2023 (том 1, а.с. 33).

У зв`язку із набуттям громадянства України позивачем подано зобов`язання про припинення громадянства російської федерації до 17.09.2023, на виконання якого вона 02.12.2021 подала до Генерального консульства рф у Харкові документи для виходу з громадянства рф та сплатила консульський збір у встановленому розмірі, що підтверджується довідкою Генерального консульства російської федерації у Харкові від 02.12.2021 про реєстрацію заяви позивача (том 1, а.с. 36).

Однак, у визначений наведеними вище нормами законодавства рф термін (протягом шести місяців, тобто до 03.06.2022) уповноваженим органом рф не було прийнято рішення по заяві позивача про її вихід із громадянства рф.

Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

При цьому, позивачем додано до матеріалів справи листи Міністерства закордонних справ рф № 17066/кд-гр від 01.07.2022 (том 1, а.с. 43) та № 28732/кд-гр від 27.10.2022 (том 1, а.с. 46), в яких ОСОБА_1 повідомлено, що питання стосовно її виходу з громадянства рф було узгоджено з МВС росії і ФСБ росії, однак через припинення діяльності російських закордонних установ в Україні відповідне рішення не було ухвалене. Роз`яснено, що за наявності у позивача документа, що підтверджує дозвіл на проживання в іноземній державі, вона може звернутися з питання виходу з російського громадянства до дипломатичного представництва чи консульської установи рф у третій державі.

Крім того, позивачем надано докази електронного листування з Консульським відділом посольства рф в Польщі (Варшава та Краків) та в Республіці Молдова (травень, липень та грудень 2022 року відповідно), в яких позивача повідомлено про необхідність очікування відкриття консульства рф в Україні або звернення безпосередньо в МЗС рф.

Колегія суддів зауважує, що загальновідомими є обставини про те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на сьогодні на підставі відповідних Укразів Президента України. Функціонування дипломатичних та консульських установ держави-агресора на території України не здійснюється.

З наведеного слідує, що неприйняття Генеральним консульством рф у Харкові рішення щодо припинення громадянства рф ОСОБА_1 пов`язане саме з призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, жодних застережень щодо можливої підстави для відмови у виході з громадянства російської федерації чи скасування такої процедури листи МЗС рф № 17066/кд-гр від 01.07.2022 та № 28732/кд-гр від 27.10.2022 не містять.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що неотримання ОСОБА_1 документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від неї причин.

Варто зауважити, що, відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2235-III, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (у даному випадку 6 місяців) є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III).

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства, а тому дії відповідача щодо повернення декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, оформлені листом № 6301.6.2-1867/63.3-23 від 06.02.2023, слід визнати протиправними.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не докладає зусиль для припинення громадянства рф є неприйнятними, адже, як вірно зазначив суд першої інстанції, до матеріалів справи долучено докази того, що позивач не тільки вчинила дії щодо подання заяви про припинення громадянства у порядку, визначеному законом, а також впродовж 2022 року здійснювала листування з консульськими установами РФ в сусідніх з Україною країнах з метою отримання відповіді на свою заяву, подану у грудні 2021 року.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів враховує, що ГУ ДМС України в Харківській області, вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача, в листі від 06.02.2023 обмежилося лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняло декларацію та не надало мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.

Тобто, відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі нею декларації та протиправно зобов`язав її подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації. Тобто, відповідачем фактично не прийнято жодного рішення за результатами розгляду декларації ОСОБА_1 ..

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує приписи статті 245 КАС України та зазначає наступне.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Колегія суддів зазначає, що в даній справі відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача, з урахуванням наявності у відповідача дискреційних повноважень, в даному випадку буде зобов`язання ГУ ДМС України у Харківській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 09.01.2023 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду та вирішити питання про видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що колегія суддів не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі № 520/6216/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова