Справа № 500/5043/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5043/23

13 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.06.2023:

№0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 591,50 грн;

№0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 14079,00 грн;

№0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 18749,25 грн;

№0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі в сумі 630,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 19.06.2023 контролюючим органом нараховано податкові зобов`язання за належні позивачу нежитлові будівлі: площею 18,20 кв.м по АДРЕСА_1 ; площею 433,20 кв.м по АДРЕСА_2 ; площею 576,90 кв.м по АДРЕСА_2 ; площею 19,40 кв.м по АДРЕСА_2 .

Позивач стверджує, що з огляду на те, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем і виробляє сільськогосподарську продукцію, вказані нежитлові будівлі, які віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розумінні положень підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України, у редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що контролюючим органом при нарахуванні податкових зобов`язань по кожному з об`єктів оподаткування було застосовано ставку податку в розмірі 0,50% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року. Однак рішенням Скалатської міської ради №1082 від 14.07.2021 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Скалатської міської ради», яке набрало чинності з 01.01.2022, установлено на території Скалатської міської ради податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток 2), для будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) у розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.

У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою для проведення звірки даних, в якій повідомив вищевказані обставини. За результатами розгляду заяви контролюючим органом листом від 17.07.2023 відмовлено у відкликанні податкових повідомлень-рішень від 19.06.2023.

Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 19.06.2023 №0-1912-UA0018305, №0-1912-UA0018305, №0-1912-UA0018305, №0-1912-UA0018305 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

04.09.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ОСОБА_1 є власником чотирьох нежитлових будівель. Станом на 19.06.2023 позивачу сформовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Для застосування вказаної законодавчої норми необхідна наявність двох умов: власник об`єкта нерухомості має бути сільськогосподарським товаровиробником та використовувати таку будівлю (споруду) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Позивачем таких умов не підтверджено, не надано доказів того, що у 2022 році він використовував нежитлові приміщення з метою ведення селянського господарства для виготовлення сільськогосподарської продукції, також не подано до контролюючого органу декларацій, будь-яких інших звітних документів щодо отримання доходів від здійснення підприємницької діяльності за податковий період 2022 року.

Відтак, на переконання представника відповідача, відсутні підстави для звільнення об`єктів нерухомості, що належать ОСОБА_1 , від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. У задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.42-43).

05.09.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 вказує на наявність підстав для застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України. Покликається на те, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем, виробляє сільськогосподарську продукцію, нежитлові будівлі, які йому належать, віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються ним в оренду, лізинг, позичку.

Також звертає увагу на те, що відповідачем при розрахунку суми податкового зобов`язання помилково застосовано ставку податку 0,50% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року замість 0,1%, як це передбачено відповідним рішенням Скалатської міської ради. З огляду на викладене просив позов задовольнити (а.с.56-58).

Ухвалою суду від 04.04.2023 витребувано в учасників справи додаткові докази та пояснення.

06.10.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких представник зазначив, що в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях тип об`єкта нерухомого майна визначено як «нежитлова будівля». Така інформація надсилається контролюючому органу органами державної реєстрації прав на нерухоме майно. Будь-яких відомостей про конкретизацію будівель чи віднесення їх до типу об`єкта сільськогосподарського призначення відповідачем не здобуто. Будівлі складів та будівлю автомобільної ваги, належних позивачу, віднесено до класу 1252 «Резервуари, силоси та склади» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, ставка податку 0,5% (а.с.69-70).

Дослідивши докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 належать на праві власності об`єкти нерухомого майна (нежитлові будівлі):

відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2008: будівля автомобільної вагової, загальною площею 18,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 15.07.2008, номер запису: 12 в книзі:02, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23974622 (а.с.12);

відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2008: будівля складу, загальною площею 433,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 15.07.2008, номер запису: 11 в книзі:01, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23975646 (а.с.14);

відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2008: будівля складу, загальною площею 576,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 15.07.2008, номер запису: 12 в книзі:03, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23977315 (а.с.16);

відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2008: будівля складу пального, загальною площею 19,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 31.07.2008, номер запису: 13 в книзі:03, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24178352 (а.с.18).

19.06.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято податкові повідомлення-рішення форми Ф:

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 591,50 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 18,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ставка податку 0,50% (а.с.7);

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 14079,00 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 433,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ставка податку 0,50% (а.с.8);

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 18749,25 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 576,90 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ставка податку 0,50% (а.с.9);

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 630,50 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 19,40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ставка податку 0,50% (а.с.10).

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення від 19.06.2023 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

01.01.2015 набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.

За змістом підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписами підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що власник нежитлової нерухомості, яка за своїм окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення того, чи правильно визначені податкові зобов`язання на нерухоме майно, що належить позивачу, чи має позивач пільгу щодо сплати податку.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналізуючи наведені вище нормативні приписи підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд дійшов висновку, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов: 1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та віднесений до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; 3) об`єкт нерухомості не здається власником в оренду, лізинг, позичку.

Досліджуючи питання дотримання позивачем вищевказаних умов, судом враховано наступне.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Згідно з ДК 018-2000 до групи Будівлі нежитлові інші (код 127) включено клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271).

Клас Будівлі сільськогосподарського призначення (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін.

Позивач стверджує, що будівля автомобільної вагової (вул. Зацерква, 133а, с. Остап`є, Підволочиський район, Тернопільська область), будівля складу (вул. Сонячна, 9а, с. Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область), будівля складу (вул. Сонячна, 10а, с. Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область), будівля складу пального (вул. Сонячна, 12а, с. Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область) відноситься до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Разом з тим, до позовної заяви ОСОБА_1 не долучено жодних доказів на підтвердження таких обставин. Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що нежитлові будівлі, які є об`єктом оподаткування по оскаржуваних рішеннях призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Досліджуючи питання щодо наявності у позивача як фізичної особи статусу сільськогосподарського товаровиробника, судом враховано, що за змістом підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до підпункту 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років від 18.01.2001 №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. У свою чергу відповідно до норм вказаної сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

За змістом статті 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис від 23.09.2008 № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Отже, визначаючись щодо наявності у позивача як фізичної особи статусу сільськогосподарського товаровиробника, судом враховано, що за змістом проаналізованих законодавчих норм сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власновиробленої продукції рослинництва і тваринництва.

Позивач на підтвердження наявності податкової пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказує, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем і виробляє сільськогосподарську продукцію.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, основним видом діяльності позивача є вантажний транспорт (код ВЕД 49.41), серед інших видів діяльності: допоміжна діяльність у рослинництві (код ВЕД 01.61) (а.с.60).

Разом з тим, під час розгляду даної справи, судом не встановлено фактів та доказів, які б свідчили про здійснення позивачем виробництва і самостійного перероблення власновиробленої продукції рослинництва і тваринництва у 2022 році, та про отримання доходів від здійснення такої діяльності, тобто доказів того, що він був сільськогосподарським товаровиробником у податковому періоді, за який податковим органом здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Таких доказів не надано позивачем і на вимогу ухвали суду про відкриття провадження від 16.08.2023.

Матеріалами справи не підтверджено права позивача на застосування податкової пільги по об`єктах оподаткування згідно з оскаржуваними рішеннями, позаяк відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 відноситься до категорії сільськогосподарського товаровиробника та нежитлові будівлі (автомобільної вагової, складів, будівлі складу пального) використовуються ним як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Отже, у цій справі судом не встановлено дотримання умов, визначених ПК України, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, а саме коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури.

З огляду на вищезазначене, суд відхиляє й доводи позивача про те, що неправильно визначена ставка податку відповідно до рішення місцевої ради.

Так, рішенням п`ятої сесії восьмого скликання Скалатської міської ради №1082 від 14.07.2021 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Скалатської міської ради», яке набрало чинності з 01.01.2022, на 2022 рік встановлено, зокрема, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Скалатської міської ради згідно з Додатком 2 до цього рішення (а.с.27-33, 47-53).

У Додатку 2 до вказаного рішення міської ради визначено адміністративно-територіальні одиниці або населені пункти, або території об`єднаних територіальних громад, на які поширюється рішення ради. До переліку увійшла територія (населені пункти) сіл Городниця та Остап`є. Згаданий Додаток 2 містить ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік (обумовлено, що ставки вводяться в дію з 01.01.2022) (а.с.29 зворот-30, 49 зворот-50). Для фізичних осіб власників нежитлових будівель віднесених до класу 1252 «Резурвуари, силоси, склади» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 така ставка складає 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. (а.с.33, 53).

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" до якого віднесено, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики, склади універсальні, склади та сховища інші.

До матеріалів справи позивачем долучено документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю автомобільної ваги, дві нежитлові будівлі складів та нежитлову будівлю складу пального (а.с.11-18). Жоден з таких не вказує на належність будівлі до іншого класу, ніж визначив контролюючий орган, 1252 «Резурвуари, силоси, склади».

Таким чином, суд вважає, що визначені податковим органом зобов`язання із податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до норм податкового законодавства, а тому підстави для скасування останніх відсутні.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2023.

Суддя Чепенюк О.В.