Справа № 140/5380/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5380/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 30.12.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

Після призначення пенсії позивачу стало відомо, що до пільгового підземного стажу за Списком № 1 зараховано 16 років 06 місяців 02 дні, та відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку стажу та пенсії, у якій просив зарахувати до пільгового стажу вказані періоди роботи, та виплачувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі Закон № 345-VI).

01.03.2023 відповідач повідомив, що періоди роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» не зараховано у зв`язку із несплатою страхових внесків, перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком не здійснено.

Позивач вказані дії відповідача вважає протиправними та зазначає, що за спірні періоди роботи із його заробітної плати утримувались суми страхових внесків, у трудовій книжці містяться усі необхідні записи, які містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, а тому відповідач неправомірно не зараховує до пільгового підземного стажу зазначені періоди трудової діяльності.

Позивач просить визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у Волинській області про зарахування до пільгового стажу роботи та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, та зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу періоди з 01.02.2019 по 06.05.2019 електрослюсарем підземним у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 електрослюсарем підземним у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська», здійснити перерахунок та виплачувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком з урахуванням даного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії з дати звернення відповідно до Закону № 345-VI.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 36).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 38-40) представник відповідача Калитюк І.В. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що за періоди роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 та з 21.05.2019 по 30.04.2021 відсутня сплата страхових внесків страхувальниками, тому підстав для зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу немає.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.12.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії по третій групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), що підтверджується пенсійним посвідченням (а. с. 9), листом ГУ ПФУ у Волинській області від 01.03.2023 № 5081-2175/К-02/8-0300/22 (а. с. 28-29).

13.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу та заробітної плати відповідно до вимог Закону № 345-VI у розмірі пенсії за віком з дня звернення (а. с. 44).

Листом від 01.03.2023 № 5081-2175/К-02/8-0300/22 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 , що періоди роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» зараховані до пільгового стажу з повним робочим днем під землею, проте не враховані при обчислені коефіцієнта страхового стажу та середньомісячного заробітку для визначення розміру пенсії у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України (далі ПФУ). Крім того, відповідач вказав, що розмір пенсійної виплати становить 10919,19 грн, у т. ч. 2745,72 грн доплата до пенсії відповідно до норм Закону № 345-VI. За матеріалами пенсійної справи тривалість пільгового стажу роботи є недостатньою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, для переведення з пенсії по інвалідності третьої групи внаслідок трудового каліцтва на пенсію за віком немає підстав (а. с. 28-29).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За приписами частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 33 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Як передбачено абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Абзацом третім частини першої статті 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач оскаржує дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу окремих періодів роботи у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків (з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська»).

Водночас, суд враховує, що ГУ ПФУ у Волинській області листом від 01.03.2023 № 5081-2175/К-02/8-0300/22 (а. с. 28-29) повідомило позивача про наявний страховий стаж, який складає 57 років 08 місяців 17 днів, з них 16 років 06 місяців пільгова робота з повним днем під землею, при цьому, періоди роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» зараховані до пільгового стажу з повним робочим днем під землею.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу окремих періодів роботи (з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська») та зобов`язання зарахувати до пільгового підземного стажу вказані періоди роботи заявлені безпідставно та до задоволення не підлягають.

Проте, з листа від 01.03.2023 № 5081-2175/К-02/8-0300/22 також вбачається, що зазначені періоди не враховані при обчислені коефіцієнта страхового стажу та середньомісячного заробітку для визначення розміру пенсії у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до ПФУ.

Згідно із преамбулою Закону № 1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) вбачається нарахування позивачу заробітної плати за періоди роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» (а. с. 19-20), а довідками про доходи від 25.11.2022 № 1135/84/01-19 (ВП шахта «Бужанська») та від 23.03.2021 № 60 (ДП «Шахта № 9 «Нововолинська») підтверджується нарахування ОСОБА_1 заробітної плати та ЄСВ в період з січня 2019 року по травень 2019 року та з червня 2019 року по травень 2021 року (а. с. 13, 14).

Відтак, у відповідача відсутні підстави не враховувати періоди роботи позивача з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» при обрахунку розміру пенсії позивача.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, на підставі наданих суду статтями 9, 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у врахуванні періодів роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» для визначення розміру пенсії, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 13.01.2023 (з дати звернення) перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (з урахуванням виплачених сум) в розмірі пенсії за віком, з урахуванням положень Закону № 345-VI, врахувавши періоди роботи з 01.02.2019 по 06.05.2019 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21.05.2019 по 30.04.2021 у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» та заробітну плату за цей період роботи при обчисленні розміру пенсії, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 536,80 грн, сплачений в розмірі 1073,60 грн квитанцією від 27.03.2023 (а. с. 7, 35).

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, суд застосовує такі приписи статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Позивач, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, подав копію договору про надання правничої допомоги від 10.03.2023, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Свередюк Ю.А. (а. с.30), квитанцію до прибуткового касового ордера від 23.03.2023 № 13 про сплату коштів в сумі 5000,00 грн (а. с. 30а).

Згідно із пунктом 3.1 вказаного договору фіксований розмір гонорару встановлюється для вчинення окремої дії на виконання договору: написання адвокатського запиту 100 грн; написання заяви по суті справи (зокрема позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, кожна дія окремо) 5000,00 грн.

На думку суду, застосовуючи критерії, визначені частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви; обсяг наданих адвокатом послуг), зважаючи також на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 2036,80 грн (з них: судовий збір в сумі 536,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у врахуванні періодів роботи з 01 лютого 2019 року по 06 травня 2019 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21 травня 2019 року по 30 квітня 2021 року у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» для визначення розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 13 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (з урахуванням виплачених сум) в розмірі пенсії за віком, з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI, врахувавши періоди роботи з 01 лютого 2019 року по 06 травня 2019 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», та з 21 травня 2019 року по 30 квітня 2021 року у ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» та заробітну плату за цей період роботи при обчисленні розміру пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 2036 гривень 80 копійок (дві тисячі тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх