Справа № 300/626/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/626/23 пров. № А/857/10635/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у м. Львові в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року, ухвалене суддею Чуприною О.В. у м. Івано-Франківську у порядку письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 300/626/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за №03 від 01.02.2023; зобов`язати призначити та вилачувати пенсію з дати досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи позовної заяви зводяться до необгрунтованості висновків пенсійного органу щодо необхідності подання при зверненні з відповідною заявою про призначення пенсії документів про місце реєстрації заявника. Покликаючись на підпункт 4 пункту 2.1 розділу ІІ Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022, зазначає, що достатнім для призначення пенсії крім інших документів, що підтверджують вік та стаж є подання відомостей про місце проживання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаними судовим рішенняи, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав..

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України згідно паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 20.11.2007 (а.с.10-11) та проживає (без реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується поясненнями позивача і довідкою, виданою Центром надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська Департаменту адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради від 06.03.2023 за №726419 (зворотній бік а.с.2, а.с.33).

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 11.08.1986, розрахунку трудового стажу позивача і змісту рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за №03 від 01.02.2023, страховий стаж позивача становить 41 рік 3 місяці 9 днів, що також не заперечується відповідачами (а.с.6, 12-15, 63).

ОСОБА_1 , після досягнення 60-річного віку, 26.01.2023 звернувся до відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (а.с.48).

Із змісту розписки-повідомлення від 26.01.2023 слідує, що ОСОБА_1 на підтвердження наявності страхового стажу, серед іншого, подавав відповідні документи для призначення пенсії, зокрема: паспорт громадянина України, диплом про навчання; військовий квиток, трудову книжку (а.с.73-81, 82-83, 84, 85, 92, 93, 94, 95).

За принципом екстериторіальності заява та додані до неї документи були передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для вирішення питання про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.02.2023 за №03, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав неподання позивачем документу, що засвідчує місце "реєстрації" (а.с.6).

Судом першої інстанції встановлено, що згаданий перелік документів досліджувався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії позивача, та пакет поданих позивачем документів перебуває у обох відповідачів, що підтверджується наданими відповідачами доказами, наданими в обгрунтування своїх доводів про правомірність рішення пенсійного органу, що є предметом оскарження в межах спірних правовідносин (а.с.64-73). Зі змісту оскаржуваного рішення також слідує, що заявних у органах пенсійного фонду на обліку не перебуває та пенсії не отримує.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.02.2023 за №03 про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування та з метою відновлення права на належне пенсійне забезпечення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV. Згідно цієї статті особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.90 КАС України).

Зі змісту оскаржуваного рішення та доводів відповідачів слідує, що пенсійним органом підтверджено наявність страхового необхідного страхового стажу у позивача на день звернення із заявою від 26.01.2023, зарахувавши всі періоди роботи ОСОБА_1 до 31.12.2003 згідно трудової книжки та з 01.01.2004 відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що складає 41 рік 3 місяці 9 днів, та досягнення заявником передбаченого ст.26 Закону №1058-ІV пенсійного віку.

В даному випадку спірним є необхідність подання заявником до пенсійного органу при зверненні за призначенням пенсії документів, що засвідчують місце його реєстрації. У спірному рішенні пенсійний орган як на підставу відмови у призначенні пенсії покликається на те, що позивач при зверненні надав паспорт серії НОМЕР_1 відповідно до якого, останнього з 25.04.2019 знято з реєстрації.

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява та інші документи, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (Порядок № 22-1).

За правилами, визначеними п.2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

4) відомості про місце проживання особи Підпункт 4 пункту 2.1 розділу ІІ із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022;

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто, на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії Порядком №22-1 не було передбачено обов`язкового надання відомостей про місце реєстрації особи-заявника.

Згідно з положеннями пункту 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Пунктом 2.22 Порядку №22-1 передбачено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

З аналізу вищевказаних приписів Порядку №22-1 слідує, що при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, заявник подає відповідну заяву разом із переліком документів, який передбачений Порядком №22-1. Особа, яка звертається за пенсією, окрім документів на підтвердження наявності необхідного страхового стажу, повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Позивач при звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії долучив, серед іншого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 30.11.2007 та посвідку на постійне проживання (дозвіл на постійне проживання, вид на проживання) LT7426813 від 16.01.2018.

Згідно відбитку штампу у паспорті ОСОБА_1 останній знятий з реєстрації місця проживання 25.04.2019 та оформлено виїзд на постійне проживання 25.04.2019 (а.с.11),

В ході розгляду даної справи позивач надав суду довідку, видану Центром надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська Департаменту адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради від 06.03.2023 за №726419, згідно якої ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (без реєстрації), про що також наголошує позивач у адміністративному позові (зворотній бік а.с.2, а.с.33).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу на праві власності (а.с.32).

Подаючи до органу пенсійного забезпечення заяву про призначення пенсії від 26.01.2023, позивач зазначив своє місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 (а.с.31).

Аналогічно, Головне управління Пенсійного фонду україни в Харківській області у рішенні від 01.02.2023 за №03 вказав на адресу фактичного проживання заявника: АДРЕСА_1 (зворотній бік а.с.58).

Таким чином, наданими позивачем документами підтверджується фактичне місце проживання ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції слушно вказано на те, що на відсутність обов`язку надання пенсійному органу документів про місце реєстрації додатково вказують положення статті 47 Закону №1058-ІV, за змістом яких пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем було дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки заява була подана без дотримання вимог статті 44 Закону № 1058-IV та Порядку №22-1 щодо необхідного пакету документів, а відтак пенсійний орган, що приймав рішення за принципом екстериторіальності, протиправно відмовив позивачу у задоволенні його заяви про призначення пенсії.

Судом апеляційної інстанції враховано, що статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії є конституційним правом громадян України.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вільний вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав, в тому числі, і права на пенсійне забезпечення.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що прийняте пенсійним органом 01.02.2023 рішення про відмову у призначенні пенсії на заявлених позивачем умовах не відповідає визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, що має наслідком його скасування як протиправного.

Таким чином, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача є визначення пенсійному органу, що приймав відповідне рішення, зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - 16.11.2022, як це встановлено частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст.139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі № 300/626/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний