Справа № 480/13822/21
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: 1. Слобожанської митниці Держмитслужби;
2. Сумської митниці;
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Суть спору, позиція сторін. Процесуальні дії та заяви сторін.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірні ППР є протиправними, оскільки перевірка здійснена без законної підстави у період дії мораторію. Письмове повідомлення не містило інформації про предмет призначеної перевірки та причини її призначення. Розрахунок податкових зобов`язань проведено відповідачем невірно. Крім того, до позивача застосовано штраф у розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання, а не 10%, без з`ясування наявності умислу позивача у таких діях.
22.12.2021 судом було відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
14.02.2022 до суду надішов відзив Слобожанської митниці на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.
Відзив мотивовано тим, що перевірка була проведена у відповідності до вимог ПК України та МК України. Відповідач зазначає, що при проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування за митною декларацією позивача, встановлено не декларування в повному обсязі фактурної вартості транспортного засобу. Тому за заниження митної вартості, щодо позивача, відповідач правомірно виніс податкові повідомлення-рішення в яких збільшив суми грошових зобов`язань з ПДВ та мита і наклав штраф у розмірі встановленому законом.
Також, 14.02.2022 до суду надішло клопотання Слобожанської митниці про заміну первісного відповідача на належного - Сумську митницю.
18.07.2023 судом постановлено ухвалу, в якій частково задоволено вищевказане клопотання, залучено до участі у справі Сумську митницю в якості другого відповідача та витребувано у відповідачів документи та пояснення щодо припинення та правонаступництва Слобожанської митниці.
04.08.2023 до суду надішла заява Сумської митниці, в якій зазначено, що юридична особа Слобожанська митниця не припинена, правонаступництво процесуальних прав та обов`язів не відбулось.
04.09.2023 до суду надішлов відзив Сумської митниці на позов, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав, зазначених Слобожанською митницею у відзиві.
Суд звертає увагу, що розгляд справи відбувався з урахуванням введення в Україні воєнного стану, ситуації, що склалась на території м. Суми та Сумської області, в тому числі постійних повітрянних тривог, які перешкоджали роботі судді, інформації про замінування суду, навантаження судді, тощо.
Встановлені судом фактичні обставини.
11.02.2021 Сумською обласною прокуратурою та 29.03.2021 Головним управлінням Національної поліції України в Сумській області повідомлено Слобожанську митницю про можливі порушення вимог законодавства, а саме в частині митного оформлення вантажних відправлень автомобілів, що надходять морським шляхом (а.с.114-115).
21.04.2021 Слобожанською митницею було видано наказ № 128 про проведення щодо позивача у період з 29.04.2021 по 30.04.2021 документальної невиїзної перевірки з питань правильності визначення бази оподаткування та повноти нарахування митних платежів за митною декларацією № UA805180/2018/025983 (а.с.26).
22.04.2021 позивачу направлено повідомлення про проведення невиїзної перевірки (а.с.27-28), яке ним отримано.
14.06.2021 позивач ознайомився з актом перевірки (а.с.39), надавши заперечення до нього на 4 арк. (а.с.55-58).
22.06.2021 Слобожанською митницею було прийнято висновок № 6/7.14-19 від 22.06.2021 на заперечення позивача, в якому зазначено про правомірність висновків акту перевірки (а.с.63-69).
Вважаючи спірні ППР протиправними, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Щодо правомірності наказу та повідомлення про проведення перевірки.
Відповідно до норми п.1 ч.2 ст. 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій.
З матеріалів справи суд вбачає, що спірна перевірка була призначена наказом Слобожанської митниці на підставі вказаної норми за інформацією Сумської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції України в Сумській області про SWIFT - трансакції. З листа ГУНП в Сумській області від 29.03.2021 за № 2714/117/24/6-2021 вбачається, що разом з ним Слобожанській митниці надано компакт-диск формату DVD-R, на якому записані електронні документи - копії інвойсів у вигляді графічних зображень (а.с.115).
Зокрема, митному органу було надано інвойс за транспортний засіб (а.с.52), який позивачем при здійсненні митного оформлення автомобіля митному органу не надавався, що свідчить про можливе порушення законодавства з питань митної справи.
Тому суд дійшов висновку про наявність підстав у контролюючого органу для призначення та проведення перевірки, а саме відповідно до норм п.7 ч.1 ст.336, п.1 ч.3 ст.345, п.1 ч.2 ст.351 МК України, а доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи.
Законом України від 16.10.2020 № 466-IX "Про внесення змін до Податковгого кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", який набрав чинності 23.05.2020, п.75.1 ст.75 ПК України доповнено абзацом третім, згідно з яким порядок планування документальних перевірок митних органів, проведення та оформлення їх результатів встановлюються МК України.
Таким чином, мораторій на проведення документальних перевірок контролюючими органами стосувався перевірок передбачених ПК України та не розповсюджувався на митні органи.
Суд звертає увагу, що наказ на проведення перевірки містить предмет - правильність визначення бази оподаткування та повноти нарахування митних платежів за митною декларацією № UA805180/2018/025983 та юридичну підставу - п.1 ч.2 ст. 351 МК України.
Наказ на перевірку позивачем не оскаржувався та вичерпав свою дію.
В повідомленні також чітко зазначено предмет та підставу перевірки.
Щодо суті порушення.
Відповідно до пунктів. "а" і "b" ч.2 ст.7 Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947): оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої транзакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або з порівнюваними кількостями, або із кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Нормою ст.39 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм глави 9 МК України.
Згідно норм п.2 ч.2 ст. 52 та ч.21 ст.58 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Документи, що подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів визначені ч.2 ст. 53 МК України.
Відповідно до норми п.4 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 МК України.
Приписом ч.8 ст.264 МКУ передбачено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Нормою ч.1 ст.55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 МК України виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п.п. 54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань.
Відповідно до ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита є дата подання митному органу митної декларації або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Приписом п. 190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Виходячи із аналізу вказаних норм, декларант під час митного оформлення повинен надати достовірні відомості щодо митної вартості товару, яка включає в себе його дійсну фактурну вартість, а у випадку її заниження і не виявлення цього під час митного оформлення, зазначене не може бути підставою для звільнення платника від сплати митних платежів, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.
Як встановлено судом, дійсна фактурна вартість транспортного засобу складає 6758 дол. США (а.с.52). В той же час, позивачем заявлено митну вартість ТЗ у сумі 4588 дол. США, із розрахунку 4188 дол. США - фактурної вартості та 400 дол. США - витрат на транспортування, заявлених декларантом (а.с.43).
Отже, суд дійшов висновку про заниження позивачем бази оподаткування митної вартості товару на суму 2570 дол. США, із розрахунку (6758 + 400) - (4188 + 400), що є порушенням митного законодавства.
Щодо правомірності ППР.
Фактичною базою оподаткування товару є сума у розмірі 7158 дол. США.
7158 дол. США в перерахунку на гривню, по курсу станом на 27.12.2018 - 27,267788 грн за дол. США, складає 195182,83 грн.
Доводи позивача що базою оподаткування товару є сума у розмірі 6758 дол. США судом не приймаються, оскільки це сума фактурної вартісті товару, без 400 дол. США, які є витратами на транспортування, про що уповноваженою особою в митній декларації зазначено митну вартість у розмірі 125104,61 грн з розрахунку (4188 + 400) дол. США.
Нормою п.123.1 ст.123 ПК України встановлено санкцію у формі штрафу за вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання у розмірі 10% суми визначеного податкового зобов`язання. Пунктом 123.2 цієї статті за вчинення таких же дій умисно встановлено санкцію у розмірі 25% суми зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджується факт того, що уповноваженою особою від позивача 27.12.2018 неправильно зазначено суму грошового зобов`язання в декларації та факт того, що дійсна фактурна вартість транспортного засобу складала 6758 дол. США. за SW - платежем, здійсненим ОСОБА_3 .
Доказів того, що позивач умисно не надала митному органу інформації щодо дійсної митної вартості товару матеріали справи не містять.
Отже, суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце неправильне визначення позивачем суми податкового зобов`язання без умислу.
Тому спірні ППР є протиправними в частині застосування до позивача штрафу у розмірі 25% суми заниження зобов`язання, а не 10%.
Різниця між штрафними санкціями, нарахованими контролюючим органом оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями та штрафними санкціями, які мають бути застосовані до позивача, складає 15 % штрафних санкцій
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування ППР, а саме в частині застосування до позивача штрафів у розмірі 15% суми заниження зобов`язання, що не відповідає вимозі ч.2 ст.2 КАС України. Крім тго, суд формулює резолютивну частину рішення у спосіб, який необхідний для його ефективного виконання.
Судові витрати.
Відповідно до норми ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, судом позов задоволено шляхом скасування ППР в частині застосування штрафів до позивача на загальну суму 3363,75 грн, із розрахунку 2312,58 + 1051,17.
Враховуючи той факт, що судом задоволено позов шляхом скасування ППР, в частині застосування до позивача штрафів у розмірі 12% від суми майнової вимоги, то судовий збір у розмірі 108 грн 96 коп. стягується за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці, а судовий збір у сумі 799 грн 04 коп. покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
3. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
5. Судовий збір у сумі 799 грн 04 коп. покласти на позивача - ОСОБА_1 .
6. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 16.10.2023.

Суддя А.І. Сидорук