Справа № 420/11460/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/11460/23
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Дата і місце ухвалення 26.07.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 р. у справі №420/11460/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення територіального структурного підрозділу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, а саме управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, оформлене за №3688 від 03.08.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за заявою від 29.07.2022 року;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради на підставі заяви ОСОБА_1 від 29.07.2022 року, починаючи з липня 2022 року, здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі на підставі Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 на номер банківського рахунка ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради подано апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки положенням Порядку №332 і помилково залишив поза увагою те, що допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам виплачується у разі переміщення особи з тимчасово окупованої території або на якій ведуться бойові дії та яка зазначена в затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р року №204 переліку.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці 1 пункту 2 вказаного Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Посилаючись на те, що місто Одеса не входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення бойових дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), позивач облікований як внутрішньо переміщена особа до введення воєнного стану та не одержував допомогу на проживання, підстави для задоволення позову відсутні.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з листопада 2015 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси, як внутрішньо переміщена особа, яка з початком бойових дій змінила місце проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 .

29 липня 2022 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси із заявою про призначення допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі.

Листом від 02.04.2023р. Управління відмовило позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на те, що у зв`язку з набранням чинності Постановою КМУ України №332 від 20.03.2022р. допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивача права на отримання допомоги на проживання, як внутрішньо переміщена особа, у зв`язку з чим задовольнив позов у повному обсязі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

До 20 березня 2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (далі також - Постанова № 505).

20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 1 Порядку №332, цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204.

Згідно п. 3 Порядку №332 допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (Офіційний вісник України, 2014 р., N 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку № 332 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позивач мав відповідати одній із двох умов:

- отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24 лютого 2022 року;

- або бути облікованим як ВПО на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204-р "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка", на яке міститься посилання в п. 2 Порядку № 332 або переміщеним з такої території.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року по справі №160/12308/22 проаналізувавши положення пунктів 2 та 3 Порядку № 332 дійшов висновку про те, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком №332 незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщені особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до вимог Постанови №505 зареєстрований Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси як внутрішньо переміщена особа, станом на 24 лютого 2022 року не отримував допомогу як внутрішньо переміщена особа, про що зазначено у позові та не заперечується апелянтом.

До 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 обліковувався за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки від 29 липня 2022 року.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204-р "Перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка" до відповідних адміністративно-територіальних одиниць відносяться: Волинська область; Дніпропетровська область; Донецька область; Житомирська область; Запорізька область; Київська область; м. Київ; Луганська область; Миколаївська область; Одеська область; Сумська область; Харківська область; Херсонська область; Чернігівська область.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання допомоги внутрішньо переміщеним особам, оскільки станом на 24 лютого 2022 року вона перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа у місті Одесі, яке входить до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Враховуючи викладене, зважаючи на протиправність відмови Управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у наданні позивачу допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі, колегія суддів апеляційного суду вказує на обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм

матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 р. у справі №420/11460/23 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді О.А. Шевчук А.Г. Федусик