Справа № 380/22318/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 жовтня 2023 рокусправа № 380/22318/23

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної установи "Центр пробації" (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у застосуванні з січня 2020 по 19.07.2022 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, при нарахуванні позивачу грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з січня 2020 року по 19.07.2022 грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 відповідно.

Ухвалою від 27.09.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

27.09.2023 представник позивача отримав копію ухвали від 27.09.2023 про залишення позовної заяви без руху, про що свідчить довідка про доставку електронного листа одержувачу адвокату Швецю Дмитру Юрійовича від 27.09.2023.

09.10.2023 представник позивача надіслав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить визнати протиправними дії відповідача, які полягають у застосуванні з січня 2020 по 19.07.2022 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, при нарахуванні позивачу грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї;

та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з січня 2020 року по 19.07.2022 грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 відповідно.

Отже, позовні вимоги, що заявлені в заяві від 09.10.2023, є тотожними з первісними позовними вимогами.

Таким чином, вимоги ухвали від 27.09.2023 позивач не виконала, оскільки до заяви про уточнення позовних вимог не додала заяви про поновлення строку звернення до суду та не вказала обставини, підтверджені належними доказами, які можуть бути враховані судом, як поважні, для поновлення пропущеного строку.

Станом на 11.10.2023 позивач не надіслала до суду жодного належного документа на виконання ухвали від 27.09.2023, якою позов залишений без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21 та від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Підставами позову в частині вимог про перерахунок розміру грошового забезпечення є те, що розмір посадового окладу та окладу за військовим звання, згідно змісту пункту 4 Постанови № 704, повинні змінюватись у січні відповідного календарного року, за умови зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивач повинна була дізнатися про порушення свого права на отримання належного грошового забезпечення з лютого 2020 року (тобто після нарахування грошового забезпечення за січень 2020 року).

Поряд з цим, до 19.07.2022 позивач не була обмежена будь-яким строком для звернення до суду з метою відновлення порушеного права.

Строкові обмеження виникають лише після внесення змін, якими законодавцем встановлено присічний строк для звернення до суду три місяці.

Так, відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцевих положень" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Із аналізу наведеного вище слідує, що строки звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення належним сум при звільненні були продовжені до 30.06.2023 включно.

Проте, до суду із цим позовом ОСОБА_1 звернулася 22.09.2023, пропустивши, при цьому, тримісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 233 КЗпП (навіть з урахуванням продовження таких строків на період дії карантину), та не надавши заяви про поновлення строку за поважних причин.

Причин пропуску строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України, позивач не зазначила.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на відсутність заяви про поновлення строку звернення до суду, а відтак і обставин, які підтверджують поважність причини пропуску такого строку, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, разом з доданими документами, повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна