Справа № 580/4777/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року справа № 580/4777/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) подало позов, в якому просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадові особи позивача, з метою проведення перевірки, здійснили вихід за податковою адресою відповідача, однак уповноваженою особою відповідача відмовлено посадовим особам податкового органу в допуску до перевірки. Представник позивача, вказав, що відмова платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, за наявності законних підстав на її проведення, є однією із підстав для прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого підлягає підтвердженню в судовому порядку.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в якому містились заперечення щодо його задоволення, зокрема з підстав того, що недопуск до перевірки здійснено на законних підставах.

Ухвалою від 20.10.2022 відкрито позовне провадження в адміністративній справі №580/4777/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 поновлено провадження у справі, зупиненого на підставі ухвали від 07.11.2022.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства, Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесений наказ №1530-П Про проведення фактичної перевірки з 05.10.2022 тривалістю 10 діб за період діяльності з 15.10.2019 по 14.10.2022.

На підставі зазначеного наказу та виписаних направлень на перевірку від 05.10.2022 №2414/23-00-07-07-01, №2415/23-00-07-07-01, з метою проведення перевірки відповідача, співробітниками ГУ ДПС у Черкаській області 06.10.2022 року здійснений вихід за адресою фактичного провадження господарської діяльності (м. Городище, вул. Миру, 122), однак відповідачем після ознайомлення з направленнями на перевірку та наказом здійснено недопуск посадових осіб до перевірки, про що зазначено у акті про відмову в допуску до проведення перевірки №919/23-00-07-07-01.

Враховуючи зазначені обставини, 07.10.2022 року ГУ ДПС у Черкаській області, на підставі ст. 94 Податкового кодексу України, прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Крім того, суд врахував, що у відповідності до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі №580/4706/22, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023, у задоволенні адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Черкаській області 05.10.2022 №1530-п, відмовлено повністю.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до пунктів 94.3, 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно із пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Таким чином, аналіз норм статті 94 Податкового кодексу України дає підстави дійти висновку, що законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Отже, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.

Судом встановлено, що проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 призначеної згідно з наказом Головного управління ДПС у Черкаській області 05.10.2022 №1530-п відбувалося на законних підставах і позивач дотримав всі вимоги, передбачені Податковим кодексом України, необхідні для допуску посадових осіб для проведення перевірки.

Отже відповідач не допустив посадових осіб позивача до проведення перевірки без законних підстав.

Однак, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (пункт 94.10 статті 94 Податкового кодексу України).

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Відповідно до підпункту 94.19.1 пункт 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного суду від 27.08.2019 в справі №520/9858/18, у постанові від 18 квітня 2019 року у справі №820/2522/17 та у постанові від 10.07.2020 року справі №820/1508/17.

Суд зазначає, що адміністративний арешт майна відповідача згідно з рішенням керівника Головного управління ДПС у Черкаській області від 07.10.2022 був застосований на законних підставах, проте припинився в силу закону після збігу 96 годин.

Враховуючи ту обставину, що позивачем пропущено строк подання позову про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, тому адміністративний арешт майна є припиненим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР