Справа № 626/2820/23
Суддя: Дудченко В. О.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/2820/23
Провадження № 2-а/626/19/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2023 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді, у відсутності сторін, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.09.2023 року подав до суду позов до відповідачів, в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ВАБ № 183026 від 17.08.2023 року, якою накладено на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень за порушення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП, а провадження по матеріалу про адміністративні правопорушення стосовно нього закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.08.2023 року о 10 год. 30 хв. за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський р-н, м.Перещепине по вул.Кайдацька, 2А, інспектором СРПП ВП № 2 Новомосковського РВП ГУП у Дніпропетровській області капітаном поліції Гончаренко Р.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у серії забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 183026 від 17.08.2023 року за ч. 1 ст. 132-ІКУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.

З винесеною постановою Позивач не згоден, а вважає, що при винесенні вказаної постанови у інспектора Гончаренко Р.В. не було жодних належних та допустимих доказів порушення вимог пункту 22.5 ПДР та додатку В до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, (далі ДОПНВ).

17.08.2023 року позивач дійсно керував службовим автомобілем ЗИЛ 131 АЦ-4.4 реєстраційний номер НОМЕР_1 під час виїзду у Дніпропетровську область, Новомосковський р-н, м.Перещепине по вул.Кайдацька, 2А, був зупинений інспектором СРПП ВП № 2 Новомосковського РВП ГУП у Дніпропетровській області капітаном поліції Гончаренко Р.В. На запитання про причини зупинки, останній зазначив, що ним було порушено п. 22.5 Правил Дорожнього руху України, а саме «при здійсненні зупинки не огородив транспортний засіб конусами». На його прохання надати докази нібито його правопорушення, інспектор відмовив, пояснюючи мені, що це не є його обов`язком.

Відповідно до вказаної постанови від 17 серпня 2023 року о 10:30 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем ЗИЛ 131 АЦ-4.4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозив небезпечний вантаж (1202), здійснив зупинку транспортного засобу, не обгородивши його конусами, чим порушив п. 22.5 ПДР, тобто порушення правил дорожнього руху по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Який саме небезпечний вантаж перевозив водій ОСОБА_1 , інспектор не зазначив, як саме і не зазначив по його наявність (небезпечного вантажу).

Згідно ч.1 ст.132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху передбачає чіткий перелік параметрів, яким має відповідати транспортний засіб та його состав під час здійснення руху та перевезення небезпечних вантажів, що детально визначені та описані в цьому пункті ПДР.

Крім того, п. 22.5 ПДР містить відсилочну норму до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (далі «Правила) у тих випадках, якщо хоча 6 один з їх габаритних та/або вагових параметрів транспортного засобу та його составу перевищує нормативи, визначені п. 22.5 ПДР.

Відповідно пунктом 17 вищевказаних правил передбачено, що великогабаритні та великовагові транспортні засоби повинні бути укомплектовані зокрема, вісьмома конусами з горизонтальними світловідбивними смугами білого та червоного кольору, розташованими почергово (висота конусів 600 міліметрів, ширина білих та червоних смуг 150 міліметрів); жорстким буксиром.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач вказані вимоги законодавства не виконав, відповідачем водію надані не були.

Пунктом 8.3.7. Додатку В до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПИВ) передбачено, що кожний транспортний засіб з небезпечними вантажами, що знаходиться на стоянці, повинен бути поставлений на стоянкове гальмо. Причепи, не оснащені гальмовою системою, повинні втримуватися в нерухливому стані за допомогою використання щонайменше одного противідкотного упора, опис якого міститься в пункті 8.1.5.2».

В той же час, у постанові інспектора поліції від 17 серпня 2023 року жодних вказівок на те, що транспортний засіб позивача не був поставлений на стоянкове гальмо не наведено.

Ухвалою від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу в судове засідання.

Від відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнають та просили відмовити в його задоволенні, оскільки процедуру притягнення ОСОБА_1 до адмністративної відповідальності за ст.132-1 ч.1 КУпАП дотримано, відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необгрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України, спрямованими на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, проте надали зачви про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі доказами.

Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву у встановлений строк від нього не надходило, тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відносно позивача інспектором СРПП ВП № 2 Новомосковського РВП ГУП у Дніпропетровській області капітаном поліції Гончаренко Р.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у серії забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 183026 від 17.08.2023 року за ч.1 ст.132-ІКУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. за те що ним було порушено п. 22.5 Правил Дорожнього руху України, а саме «при здійсненні зупинки не огородив транспортний засіб конусами».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів). що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

За правилами ч. 1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

У рішенні від 31.07.2008 року по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним даного правопорушення.

Ознайомившись матеріалами справи, судом встановлено, що жодних доказів(фото, відеоматеріалів), які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, в наданих суду матеріалах немає та вони відсутні.

При цьому, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно п. 3) ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваних постанов у справах про адміністративні правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративних правопорушень, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов, шляхом скасування рішень суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.122, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 243-246, 286 КАС України, ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП ВП № 2 Новомосковського РВП ГУП у Дніпропетровській області капітана поліції Гончаренко Р.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у серії забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 183026 від 17.08.2023 року за ч.1 ст.132-ІКУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять).

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 132-1 КУпАП, - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя