Справа № 600/4218/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4218/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2022 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома" (позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною та скасувати постанову Державної Служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №341139 від 05.10.2022.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського №341139 від 05.10.2022. Вказана постанова була винесена у зв`язку з тим, що в ході рейдової перевірки транспортного засобу позивача посадовими особами Уктрансбезпеки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, адже перевезення вантажів здійснювалося за відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, індивідуальної контрольної книжки водія, товаро-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

З оскаржуваною постановою позивач не погоджується та вважає її протиправною, оскільки абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не передбачено відповідальності за порушення статті 34 цього ж Закону. Однак, відповідач протиправно притягнув позивача до відповідальності згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» саме за порушення статті 34 цього ж Закону. При цьому, у акті перевірки відсутні відомості про порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що є підставою для притягнення до відповідальності згідно оскаржуваної постанови.

Крім цього, позивач зазначив, що статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено обов`язок водіїв пред`являти посадовим особам Уктрансбезпеки реєстраційні документи на транспортний засіб, а не протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, про що помилково вказано у акті перевірки в підтвердження виявленого порушення. Позивач також вказав, що зазначений протокол перевірки видається безпосередньо власнику транспортного засобу, тобто ТОВ "Рома", а не водію.

Поряд з цим, позивач звернув увагу, що під час перевірки водій транспортного засобу розгубився та не чітко зрозумів, які документи вимагає від нього інспектор, а тому не надав всіх необхідних та наявних документів і зробив при підписанні акту позначку «невидані документи».

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в ході проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача посадовими особами Уктрансбезпеки було встановлено, що перевізник не забезпечив водія транспортного засобу необхідними документами, а саме: протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу, індивідуальною контрольною книжкою водія, товаро-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом на вантаж, за що позивача правомірно було притягнуто до відповідальності згідно оскаржуваної постанови відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №341139 від 05.10.2022.

Ухвалою суду від 13.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальність "Рома" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа. Основний вид економічної діяльності оптова торгівля напоями.

31.08.2022 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено перевірку транспортного засобу позивача марки TATA LPT 613158, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт №324722 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно якого під час проведеної перевірки транспортного засобу позивача TATA LPT 613158, реєстраційний номер НОМЕР_1 , були виявлені порушення з перевезення вантажу, а саме: перевезення вантажу здійснювалось за відсутності на момент проведення перевірки необхідних документів протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, індивідуальної контрольної книжки водія, товаро-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж. При цьому, акт підписаний водієм та містить його позначку «невидані документи».

Листом №30687/40-1/24-22 від 21.09.2022 відповідач запросив позивача до приміщення відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної Служби України з безпеки на транспорті для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 05.10.2022 з 09:00 год по 12:00 год. Додатково повідомлено, що у випадку неявки уповноваженої особи в зазначений термін, справа буде розглянута без участі позивача.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №341139 від 05.10.2022 позивача було притягнуто до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач, не погоджуючись із оскаржуваною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №341139 від 05.10.2022, звернувся до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова №103).

Згідно з п.4 Постанови №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є: 1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; 2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; 3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; 4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного транспорту.

Предметом оскарження у цій справі є постанова відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної Служби України з безпеки №341139 від 05.10.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет законності оскаржуваної постанови, оцінивши її на предмет відповідності верховенству права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353-XII) цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про дорожній рух" державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III).

Згідно статті 3 Закону №2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно приписів ст. 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином перелік документів згідно вказаною нормою не є вичерпним.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначено судом вище, 31.08.2022 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено перевірку транспортного засобу позивача марки TATA LPT 613158, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки був складений акт №324722 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому йдеться про виявлені порушення з перевезення вантажу, а саме: перевезення вантажу здійснювалось за відсутності на момент проведення перевірки документів протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, індивідуальної контрольної книжки водія, товаро-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що, в свою чергу, слугувало підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно оскаржуваної постанови на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ. При цьому, вказаний акт підписаний водієм та містить його відмітку «невидані документи».

У позовній заяві позивачем зазначено про безпідставність витребування посадовими особами Укртрансбезпеки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки такий протокол не передбачений ст. 48 Закону №2344-III. Крім цього, позивач вказує, що згідно ч. 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» протокол перевірки транспортного засобу видається безпосередньо власнику транспортного засобу, тобто юридичній особі ТОВ "Рома", а не водію.

Однак, суд відхиляє такі доводи відповідача, адже ст. 48 Закону №2344-III визначено, що водії транспортних засобів під час внутрішніх перевезень вантажів зобов`язані пред`являти інші документи, передбачені законодавством, на підставі яких виконують вантажні перевезення, а відтак перелік документів згідно вказаної норми не є вичерпним

Так, згідно ч. 8 ст. 35 Закону № 3353-XII на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що у випадку проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю та визнання його справним водію транспортного засобу видається протокол перевірки його технічного стану. При цьому, такий протокол видається безпосередньо водію, а не власнику транспортного засобу, як помилково зазначає позивач.

З наведеного слідує, що водій зобов`язаний мати при собі протокол перевірки технічного стану транспортного засобу та пред`являти його на вимогу посадових осіб Укртрансбезпеки, оскільки, як зазначено судом вище, перелік документів згідно статті 48 Закону №2344-III не є вичерпним та передбачає обов`язок водіїв пред`являти інші документи, які визначені законодавством, в тому числі ч. 8 ст. 35 Закону № 3353-XII, згідно якої водію транспортного засобу видається протокол перевірки його технічного стану.

Натомість, матеріалами справи підтверджується відсутність у водія на момент проведення перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу марки TATA LPT 613158, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що свідчить про порушення вимог статті 48 Закону №2344-IIІ.

Поряд з цим, в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови позивач зазначає, що посадові особи відповідача у акті №324722 від 31.08.2022 зазначили про необхідність надання водієм іншого визначеного законодавством документа на вантаж. Однак, таке формулювання має узагальнене значення та не вказує на конкретний документ з посиланням на норму закону, яка передбачає його наявність.

Суд зазначає, що ст. 48 Закону №2344-III визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є, в тому числі, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Як вбачається з акту №324722 від 31.08.2022 про проведення перевірки, перевезення вантажу здійснювалось за відсутності у водія транспортного засобу товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що відповідає приписам статті 48 Закону №2344-III та свідчить про їх порушення.

Суд критично оцінює доводи позивача стосовно того, що посвідчення водія ОСОБА_1 не є його посвідченням і не є належним реквізитом, оскільки у акті №324722 від 31.08.2022 посадовими особами Укртрансбезпеки зазначено той документ, який був пред`явлений водієм під час перевірки. До того ж, зазначене жодним чином не спростовує суті виявлених порушень.

Крім того, позивач стверджує, що при складанні акту №324722 від 31.08.2022 старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області не вказано номер службового посвідчення, що вказує на порушення п. 21 Порядку №1567.

Так, п. 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Вказане свідчить про те, що номер службового посвідчення зазначається посадовою особою у дорожньому листі (за наявності такого), а не у акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, передбаченому додатком 3 до Порядку №1567, як помилково зазначає позивач.

При цьому, проаналізувавши зміст акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, передбачений додатком 3 до Порядку №1567, суд зазначає, що у ньому відсутня графа, в якій зазначається номер службового посвідчення посадової особи, а відтак наведені аргументи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

В підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позивач також вказує, що у акті №324722 від 31.08.2022 відсутні відомості про порушення ст. 48 Закону №2344-III та йдеться про порушення статті 34 цього ж Закону, за що не передбачена відповідальність згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

В ході судового розгляду справи підтверджено, що перевезення вантажу транспортним засобом позивача відбувалось із порушенням ст. 48 Закону №2344-III, що, в свою чергу, автоматично свідчить про порушення статті 34 цього ж Закону, про що посадовою особою Укртрансбезпеки зазначено у акті №324722 від 31.08.2022. При цьому, посилання позивача на відсутність у акті відомостей про порушення ст. 48 Закону №2344-III взагалі не спростовує суті виявлених порушень.

Суд не бере до уваги доводи позивача про недійсність оскаржуваної постанови №341139 від 05.10.2022 в частині зазначення строку пред`явлення її до виконання - 04.01.2022, оскільки зазначене свідчить лише про допущення відповідачем формальної описки під час її складання та не вказує на недійсність постанови в цілому.

Таким чином, непред`явлення протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу та товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж безпосередньо під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі ст. 48 Закону №2344, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.03.2020 року у справі № 826/2239/16, яку суд враховує в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд зазначає, що у акті перевірки відсутні відомості про обладнання транспортного засобу тахографом, що унеможливлює встановити обов`язок водія щодо пред`явлення посадовим особам індивідуальної контрольної книжки водія, передбаченої п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, оскільки індивідуальна контрольна книжка ведеться водієм у випадку керування транспортним засобом, який не обладнано тахографом. Відомості про відсутність обладнаного тахографу також відсутні у поданому відзиві.

Однак, наведене не спростовує виявлених порушень статті 48 Закону №2344 в частині не надання водієм протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу та товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж під час проведення перевірки. При цьому, у акті водій підтвердив, що такі документи не були йому видані перевізником.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що перевізник (позивач) порушив вимоги статті 48 Закону №2344-ІІІ, оскільки не забезпечив водія транспортного засобу необхідними документами, за що встановлено відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

Отже, оскаржувана у цій справі постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №341139 від 05.10.2022 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рома" (вул. Коломийська, 2-Ж, м. Чернівці, 58007, ).

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01132, ).

Суддя В.О. Григораш