Справа № 554/1438/22
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 554/1438/22
Провадження № 2-а/545/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Гальченко О.О.,

при секретарі - Мамишевій А.Е.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області - Сергеєва Ростислава Євгеновича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Позивач 17.02.2022 звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області - Сергеєва Ростислава Євгеновича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що постановою поліцейського взводу № 1 роти № 4 сержантом поліції батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції - Сергеева Р.Є. ( відповідач ) 24.01.2022 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ( серії БАВ № 256364 ). Вказаною постановою застосовано відносно гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400грн. Підставою до притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до постанови стало те, що керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , належний гр. ОСОБА_2 , 24.01.2022 о 21-03год. у АДРЕСА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності Диканським районним судом Полтавської області. ( Справа № 553/1677/21 ), чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

З вищевказаною постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не погоджується, вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він ПДР України не порушував, причина зупинення транспортного засобу була безпідставною, під час розгляду справи було порушено право на захист виходячи із наступного.

Стосовно обставин розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та винесення стосовно нього відповідачем постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ( серії БАВ № 256334 ).

24.01.2022 близько 21-25 год. ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , та помітив, що йому на зустріч їде екіпаж патрульної роти, після чого вони розминулись, кожен рухаючись по своєму напрямку руху. Після цього, ОСОБА_1 помітив, як екіпаж патрульної поліції відразу розвернувся та спрямував в його напрямку та їхали приблизно на протязі ще наступних 3 хвил., а потім, за допомогою спецсигналів, безпричинно зупинили його, при цьому, він ПДР не порушував.

На прохання пояснити підставу зупинення транспортного засобу, відповідач повідомив, що вони зараз зупиняють усі автомобілі та перевіряють документи з метою профілактики.

Слід зазначити, що даний пункт як : «зупинка транспортного засобу з метою профілактики» не передбачений законодавством. Перелік підстав для зупинки ТЗ передбачений ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Виходячи з п. 11 ч.1 ст. 23 та п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР.

Далі, відповідач попрохав надати реєстраційні документи на авто та посвідчення водія. Після цього, ОСОБА_1 не погоджувався із безпричинним зупиненням транспортного засобу та пояснив, що він не порушував ПДР, намагався працівникам донести до них про те, що їх дії протиправні, однак, це було марно, так як його доводи були залишені поза увагою.

Розуміючи те, що працівники поліції хочуть оштрафувати його за будь-яких обставин, ОСОБА_1 попрохав надати можливість скористатись правом на захист адвоката. Для цього, водій прохав відкласти розгляд справи на інший день. Однак, відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні даного клопотання.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право : знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В подальшому, погрожуючи відправити ТЗ на штрафмайданчик, відповідач наполегливо вимагав надати реєстраційні документи та посвідчення водія, на що ОСОБА_1 розуміючи серйозність їх намірів, на підставі п.2.1. ПДР, як водій механічного ТЗ при собі мав посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, за наслідком чого, на вимогу відповідача, він їх надав для огляду.

Перевіривши тимчасові посвідчення водія, через деякий час, відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складена постанова про накладення адміністративного стягнення у зв`язку із керуванням ТЗ без відповідних документів на право керування. Після цього ОСОБА_1 повідомив, що відповідач діє незаконно, так як його незаконно зупинили, та прохав припинити їх протиправні дії, а також він зазначив, що у нього не закінчився термін дії тимчасових посвідчення, та вони діють до 22.02.2022, на що відповідач на планшеті показав, що 23.12.2021 Диканським районним судом Полтавської області стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування ТЗ строком на один рік. ОСОБА_1 відразу зазначив, що він вперше про це чує, про ці обставини йому раніше не було відомо, так само йому не було відомо про те, що 23.12.2021 було призначене судове засідання, оскільки його належним чином про це не повідомляли. А враховуючи те, що дане рішення винесено в той же самий день суддею Диканського районного суду Полтавської області з порушенням права на захист, то ОСОБА_1 наголосив відповідачу на те, що в подальшому, він буле оскаржувати дане рішення до апеляційного суду Полтавської області.

Крім того, ОСОБА_1 вкотре наголосив відповідачу на те, що 08.05.2021 після складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівники патрульної поліції вилучили у нього посвідчення водія, за наслідком чого, йому були видані тимчасові посвідчення водія, по яким в подальшому 22.12.2021 він продовжив строк дії тимчасового посвідчення водія до 22.02.2022 в Дикаканському ВП Миргородського відділі поліції ГУНП в Полтавській області. Про те, відповідач повідомив, що все одно зараз буде розглянута справа та буде винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Після цього, ОСОБА_1 знову попрохав припинити їх незаконні дії, та вдруге прохав надати можливість скористатись своїм правом на захист та викликати захисника, на що відповідач повідомив, що враховуючи те, що він вже зупинив його, то буде винесена відносно нього постанова, а також наголосив на тому, що у нього немає часу чекати захисника та зараз стосовно нього буде складена постанова, яку він може в подальшому оскаржити вже із захисником в судовому порядку.

В подальшому, відповідач розглянув дану справу, за наслідком чого видав йому на руки постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 256364, тим самим, до розгляду даної справи не надав скористатись правом на захист, не роз`яснивши його права та обов`язки та вимоги ст. 63 Конституції України, що свідчить про упереджене ставлення відповідача під час розгляду справи, чим грубо порушено право на захист, зловживаючи своїми посадовими обов`язками.

Таким чином, відповідачем було грубо порушено вимоги ст. 268 КУпАП та конституційне право на отримання юридичної допомоги на місці розгляду справи.

Так, відповідно до ст. 258 КУпАП, що у випадках, передбачених ч. 1 і 2 цієї статті, відповідними посадовцями уповноважених органів на місці вчинення правопорушення виноситься постанова про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» ( п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України» ).

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Згідно 4.2.4. Рішення Конституційного Суду України, від 26.05.2015 № 5-рп/2015, у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпроАП, проведено аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв 'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення : «на місці вчинення правопорушення» і : «за місцем його вчинення», які містяться у ст. 258, 276 цього Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення : «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою : «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 йде мова про те, що в ст. 258 і 276 КУпАП словосполучення : «на місці здійснення правопорушення» і : «за місцем здійснення», мають абсолютно різне значення і сенс. Так : «за місцем здійснення», яке використовується в ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою : «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем здійснення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення».

Конституційний Суд України роз`яснив відмінність словосполучень : «на місці здійснення правопорушення» ( що означає місце, де скоєне правопорушення ) і : «за місцем здійснення» ( місце, де розташоване управління патрульної поліції того населеного пункту, де було здійснено правопорушення ). Важливим моментом в ст. 258 КУпАП є обов`язок патрульних виносити постанову відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Виходячи із вищенаведеного, відповідач в порушенні вимог ст. 283 КУпАП при розгляді адміністративної справи порушив право на захист, не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, не вивчено докази, які надавав останній щодо вказаного факту, не розглянув пояснення останнього.

Крім того, в порушенні рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015р., відповідач повинен був винести постанову лише після розгляду справи в управлінні поліції, а не на вулиці за місцем зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та розглянути дану справу за місцем здійснення правопорушення, тобто, за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд подібної справи. І це далеко не вулиця, а саме за адреса знаходження Управління патрульної поліції і Полтавській області Департаменту поліції.

Відтак, відповідач безпідставно зупинив ТЗ керований водієм ОСОБА_1 , а в подальшому під час винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, не роз`яснив права та обов`язків, не роз`яснені зміст ст. 63 Конституції України, в ході винесеної відповідачем постанови відсутня будь-яка інформація, які саме порушення ПДР України він вчинив, що стали підставою для зупинення транспортного засобу та складання в подальшому відповідної оскаржуваної постанови, а також відмолено ОСОБА_1 скористатись правовою допомогою адвоката, що є грубим порушенням основоположних прав людини ( Ухвала ВСУ від 06.12.2021 у справі № 686/9357/21 ).

Отже, такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, лише постанова Диканського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 по притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП покладена відповідачем в основу при складання відносно ОСОБА_1 оскарженої постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Стосовно обставин, які стали підставою складання відповідачем постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ( серії БАВ № 256364 ).

Так, 08.05.2021 працівниками патрульної поліції складено відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та скеровано для розгляду по суті до Ленінського районного суду м. Полтави, ( справа № 553/1677/21 провадження № 3/553/627/2021 ). В подальшому, по вказаній справі постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.07.2021 ( суддя Високих М.Г. ) повернуто сектору поліцейської діяльності № 2 Полтавського РУП ВП № 2 ГУНП України в Полтавській області для належного оформлення та направлення до відповідного суду уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Після доопрацювання та належного оформлення матеріалів справи, в подальшому дану адміністративну справу скеровано до Диканського районного суду Полтавської області, де без належним чином повідомлення про день та час розгляду справи, без участі в судовому засіданні, грубо порушуючи права на захист, суддею Диканського районного суду Полтавської області - Петренко Л.С. розглянуто по суті вказану справу, за наслідком чого 23.12.2021 винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ( Справа № 553/1677/21, провадження № 3/529/177/21 ).

Не погоджуючись із даним рішенням, враховуючи те, що вищевказане рішення винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права, постанова Диканського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 ОСОБА_1 04.02.2022 оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Диканський суд Полтавської області. Ухвалу про відкриття апеляційного провадження в подальшому буде надано додатково.

Так, важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ч. 1, 2 ст. 62 Конституції України ).

Конституційний Суд України зауважує, Що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на Державу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відтак, забезпечення особі яка притягується до адміністративної відповідальності, права на її участь у процесі прийняття рішення є одним зі складових елементів забезпечення права на захист та права на справедливий суд Це передбачено ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Постанову про адміністративні правопорушення може бути оскаржено протягом 10 днів. Цей строк починає обчислюватися з моменту винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Так, не погоджуючись із винесеною відповідачем постановою, з метою оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 24.01.2022, останній звернувся за правовою допомогою, за наслідком чого 01.02.2022 року був укладений договір про надання адвокатських послуг. Про те, своєчасно направити вказаний адміністративний позов до суду для розгляду по суті не представилось можливим у зв`язку із хворобою, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного ) хворого від 17.02.2022. Так, відповідно до вказаної виписки, ОСОБА_3 у період з 03.02.2022 по 17.02.2022 перебував на лікуванні з діагнозом : «COVID-19, гостре респіраторне захворювання, гострий бронхіт». Згідно анамнезу, зазначеного у виписці, ОСОБА_3 захворів 01.02.2022, коли з`явилась ломота у тілі, підвищена температура, біль в горлі, нежить та кашель.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно не переробними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтвердження належними доказами.

Відтак, прохав вважати вищевказані поважні обставини, такими, що не залежали від нього та не могли вплинути на звернення в межах строків з вказаною позовною заявою, та такими, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у встановлений законом строк.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 10.10.2018 ( справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18 ) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип «res judicata» ( принцип юридичної визначеності ) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» ( Ponomaryov v. Ukraine ), заява № 3236/03, п. 41, від 03.04.2008; рішення у справі «Устименко проти України» ( Ustimenko v. Ukraine ), заява № 32053/13, п. 47, від 29.10.2015 ). При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, у постанові відповідача відсутні будь-які безперечні докази, які б стверджували про законність зупинення транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , тобто зупинення відповідачем транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було безпідставно, оскільки ПДР він не порушував, постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та стягнення штрафу у розмірі 20 400 грн. винесено безпідставно та необгрунтовано. Крім того, відповідач незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 порушив його права та не надав можливості скористатися правами, які передбачені ст. 268 КУпАП, чим порушив порядок розгляду справи. Оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в цілому є підставою для його скасування.

Прохав :

1. Поновити процесуальний строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

2. Прийняти адміністративний позов та призначити його до розгляду.

3. Визнати дії посадової особи суб`єкта владних повноважень - поліцейського взводу №1 роти № 4 сержанта поліції батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції - Сергеева Ростислава Євгеновича про накладення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 ) адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП протиправними щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу;

4. Постанову посадової особи суб`єкта владних повноважень-поліцейського взводу №1 роти № 4 сержанта поліції батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції - Сергеева Ростислава Євгеновича від 24.01.2022 про накладання на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 ) адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП - скасувати, а провадження закрити.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.02.2022 справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області - Сергеєва Ростислава Євгеновича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності передано до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21.04.2022 відкрито провадження у даній справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

16.05.2022 до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому послався на те, що представник інспектора повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав :

Завданнями і функціями УПП в Полтавської області ДПП ( відповідно до розділу 2 «Положення про Департамент Патрульної поліції», затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 № 96 ( Положення ) є : реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Повноваженнями поліцейського патрульної поліції ( відповідно до посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 за № 4/1 ) під час несення служби є : розгляд справи про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників. які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме :

24.01.2022 о 21-03 год. в м. Полтава, по вул. Ползунова, 17, ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на 1 ( один ) рік постановою Диканського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 ( справа № 553/1677/21 ), керував ТЗ «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

( «Правила дорожнього руху», відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на ест території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил ).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила… Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.).

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Так, під час перевірки особи водія було встановлено, що постановою Диканського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 у справі № 553/1677/21 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 ( один ) рік.

Для більш повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи на адресу Територіального сервісного центру МВС № 5341 було направлено запит про надання інформації щодо дати, з якої розпочато обчислення строку позбавлення права керування всіма виданими транспортних засобів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відповідно до відомчих баз даних ТСЦ, а також дати закінчення строку позбавлення права керування всіма виданими транспортних засобів.

Згідно відповіді на вищевказаний запит за вих. № 31/16-14-1069 від 07.05.2022 ( додається ) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 23.12.2021 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 12 місяців.

Датою початку обчислення строку позбавлення права керування транспортними засобами з 05.01.2022 є 05.01.2022, а датою закінчення строку - 05.01.2023.

Таким чином, на момент зупинки транспортного засобу та розгляду справи ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративного матеріалу щодо позивача.

За результатом розгляду справи винесено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП, якою накладено стягнення в розмірі 20 400 грн.

3. Щодо доказів по справі.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом ...».

Право та порядок використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено п.п. 2 п.4.1. розділу IV «Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 за № 4/1 та ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Нагцональну поліцію».

Відповідно до п. 1 Розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 ( Інструкція ), вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

Згідно п. 3 Розділу VIII «Інструкції…» строк зберігання відеозаписів становить :

1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 256364 було винесено 24.01.2022. На момент отримання позову, у зв`язку із обмеженими технічними можливостями відеозапис вчиненого правопорушення та відеозаписи розгляду справи, зафіксовані на портативний відеореєстратор, видалені із серверу УПП в Полтавській області ДПП, тому надати їх суду не виявляється за можливе.

4. Що стосується порядку винесення постанови серії БАВ № 256364 від 24.01.2022 відносно гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 Розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені,.... ч. 1, 2, 4 ст. 126 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами ( посадовими особами ) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 є неактуальним та запізненим, так як дане рішення стосувалося діяльності Державтоінспекції та приймалось до внесення змін у ст. 258 КУпАП.

Крім того, при розгляді адміністративної справи за аналогічними посиланнями позивача, Верховний суд у рішенні від 15.03.2018, справа №554/5558/16-а зробив наступний висновок, який полягає в тому, що «скаржником неправильно розуміються поняття : «на місці вчинення правопорушення» і : «за місцем його вчинення» з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015, № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпроАП», оскільки словосполучення : «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою : «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття : «на місці вчинення правопорушення», визначене у ст. 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача.»

Отже, посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення та порушення цим прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

5. На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами згідно ст.268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у тому числі і правом на правову допомогу, під час розгляду справи не було, що підтверджується особистим підписом водія у п. 8 оскаржуваної постанови : «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено», «копія постанови додається позивачем до позовної заяви».

Даний факт спростовує твердження позивача про порушення інспектором патрульної поліції його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Постанову винесено згідно ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують.

6. Що стосується позовних вимог про визнання дій інспектора протиправними.

Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дій інспектора під час розгляду справи та застосування адміністративного штрафу, слід зазначити наступне.

В ст. 286 КАС України чітко визначено, які рішення приймають судом за результатами розгляду справ даної категорії. Тобто, судом оцінюється складена постанова, за змістом, формою, з`ясовується наявність доказів, які б свідчили про вчинення особою правопорушення, відповідність призначеного адміністративного стягнення та встановивши, що під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності було порушено вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом приймається рішення про скасування відповідного рішення та закриття провадження, однак не про визнання дій інспектора неправомірними.

До аналогічного висновку прийшов Харківський апеляційний адміністративний суд у справі № 552/4570/18, Львівський апеляційний адміністративний суд у справі № 876/5814/18, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у справі № 390/196/18. У своїх постановах усі вищевказані суди прийшли до висновку щодо необхідності скасування рішень судів І інстанції в частині визнання дій інспектора патрульної поліції щодо винесення постанови неправомірними.

При цьому, суди посилаються на те що відповідно до ст. 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Таким чином, поліцейський законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Так, не дії інспектора, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер. Крім того, дії з складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами, своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством.

У зв`язку із вищевикладеним, з врахуванням судової практики, вважаю необгрунтованим позовні вимоги про визнання дій інспектора - Сергеєва Р.Є. при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Прохав відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача надав доповнення до відзиву та заяву про розгляд справи без його участі.

Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв.

Судом встановлено всі обставини, на які в позові послався позивач та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 10 - 24.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано суду всі можливі докази на підтвердження обставин, на які він посилається у позові.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду докази, які б спростовували доводи позивача щодо безпідставності притягнення його до відповідальності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 5-9, 12, 47, 77, 78, 139, 122-123, 241-245, 246, 250 ч. 6, 251 ч. 2, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Поновити процесуальний строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов гр. ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області -Сергеєва Ростислава Євгеновича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати дії посадової особи суб`єкта владних повноважень - поліцейського взводу № 1 роти № 4 сержанта поліції батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції - Сергеєва Ростислава Євгеновича про накладення на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 ( двадцять тисяч чотириста ) гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП протиправними щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу;

Постанову посадової особи суб`єкта владних повноважень-поліцейського взводу № 1 роти № 4 сержанта поліції батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції - Сергеєва Ростислава Євгеновича від 24.01.2022 про накладання на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 ( двадцять тисяч чотириста ) гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП - скасувати, а провадження закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення ( ухвали ) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко