Справа № 120/8685/23
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

17 жовтня 2023 р. Справа № 120/8685/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі- ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту (звернення) від 02.05.2023 року про виплату матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань (в розмірі місячного грошового забезпечення

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт (звернення) від 02.05.2023 року про виплату матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань (в розмірі місячного грошового забезпечення) ОСОБА_1 та надати письмову відповідь.

Позовні вимоги мотивовано протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду та не надання відповіді на рапорт від 02.05.2023 про звільнення з військової служби.

Ухвалою від 26.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов та витребувано докази отримання рапорту позивача від 02.05.2023 з відміткою про таке отримання.

25.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову, оскільки 15.05.2023 року рапорт позивача було розглянуто та відмовлено у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в зв`язку з захворюванням.

27.07.2023 від позивача надійшла заява про повернення відзиву без розгляду. В поданій заяві позивач також просить суд відмовити у задоволенні спільного відзиву. Обґрунтовуючи заяву позивач зазначив, що відповідачем направлено такий на адресу місця реєстрації позивача, а не на адресу для листування, а тому позивач позбавлений можливості подати відповідь на відзив.

З приводу даної заяви суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями КАС України не передбачено такої процесуальної дії, як залишення відзиву без розгляду чи/або відмови у задоволенні відзиву з підстав незгоди із формулюванням його змісту чи/або викладеними у ньому обставинами.

Втім, позивач ознайомлений з матеріалами справи, в тому числі з відзивом, що підтверджується відповідною заявою в матеріалах справи, і у випадку не згоди із відзивом на позовну заяву чи/або викладеними у ньому обставинами, позивач не позбавлений можливості подати відповідь на відзив.

Однак, відповіді на відзив, не надходило.

04.08.2023 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 08.08.2023 в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи відмовлено.

10.08.2023 від позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою від 16.10.2023 в задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 затвердженого Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації (який діє по теперішній час) та на підставі Указу Президента України №69/2022 Про загальну мобілізацію ОСОБА_1 01 березня 2022 року Вінницьким ОМТЦ комплектування та соціальної підтримки направлено для проходження військової служби в Збройні Сили України до військової частини НОМЕР_1 , де позивач проходить військову службу по теперішній час.

02.05.2023 ОСОБА_1 , у зв`язку із тривалим терміном перебуванням в закладах охорони здоров`я та встановлення групи інвалідності, звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 (вх.№45/511 від 05.05.2023) із рапортом, в якому просив виплатити йому матеріальну допомогу за 2023 (в розмірі місячного грошового забезпечення) згідно з постановою КМУ від 30.08.2017 № 704, наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, окремого доручення Міністерства оборони України №2683 від 01.02.2023 для вирішення соціально-побутових питань.

Як зазначив позивач, станом на день звернення до суду (20.06.2023 дата підписання позовної заяви) рапорт розглянуто не було, відповідь на рапорт (звернення) від 02.05.2023 відповідачем позивачу не вручено (не направлено).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про збройні Сили України» соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших нормативно-правових актів.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі також - Закон №2011-XII, в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2 4 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (надалі також Постанова №704), відповідно до якої, серед іншого, затвердив тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Ця постанова набрала чинності з 01.03.2018.

Пунктом 3 Постанови № 704 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до абзацу 3 підпункту 1 пункту 5 Постанови № 704 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

На виконання зазначеної постанови Міністерством оборони України прийнято наказ від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (надалі також Наказ №260, в редакції, станом на час спірних правовідносин).

Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань врегульована розділом ХХІV Наказу № 260.

Відповідно до пункту 1 Розділу ХХІV Наказу № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 7 Розділу ХХІV Наказу № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Пунктом 6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з визначено перелік підстав, за наявності яких військовослужбовцям у 2023 році надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, в розмірі місячного грошового забезпечення, а саме:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Отже, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Як встановлено судом, позивач 02.05.2023 звернувся до відповідача із рапортом про виплату матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до протоколу № 5 по розгляду рапортів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2023 визначено порядок денний, а саме «Про розгляд рапортів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань».

Так, з протоколу № 5 від 15.05.2023 слідує, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2023 року № 83 комісія у складі: голови комісії майора ОСОБА_2 , та членів комісії: майора ОСОБА_3 , майора м/с ОСОБА_4 , капітана юст. Поліхуна В.О., капітана ОСОБА_5 , майстер-сержанта ОСОБА_6 , секретаря комісії штаб-сержанта Муляр Н.А. склали даний протокол, щодо розподілу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань серед військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

На розгляд комісії було винесено питання щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно рапорту та довідок старшого солдата ОСОБА_1 , в зв`язку з захворюванням.

Рішенням комісії, на підставі даних документів та, керуючись вимогами наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06 2018 року, наказу Міністерства оборони України № 14, від 25.01.2023 року, окремого доручення Міністерства оборони та Кабінету Міністрів України №2683 від 01.02.2023 року, старшому солдату ОСОБА_1 вирішено відмовити у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в зв`язку з захворюванням.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем було додержано вимоги законодавства по розгляду рапорту позивача щодо вирішення питання про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу, яке виносилось на розгляд комісії з надання матеріальної допомоги військовослужбовцям, а також дотримано строк розгляду такого рапорту.

За вказаних обставин, відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, та, відповідно, для зобов`язання розгляду по суті рапорту та надати письмову відповідь.

Щодо доводів позивача про направлення відзиву з додатками, у тому числі з результатом розгляду його рапорту і без опису вкладень на адресу місця реєстрації, а не на поштову адресу, то суд оцінює такі критично, адже дані обставини не стосуються предмета спору, оскільки позивачем самостійно в позовній заяві вказано, що цей спір виник в результаті нездійснення розгляду відповідачем рапорту (звернення) позивача від 02.05.2023 року з урахуванням доданих документів (а.с. 2 зворотній бік).

Більше того, в прохальній частині позову позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорті (звернення) від 02.05.2023 року про виплату матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань (в розмірі місячного грошового забезпечення).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову та, як наслідок, відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар