Справа № 140/7120/22
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2023 року

Київ

справа №140/7120/22

адміністративне провадження №К/990/26919/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №140/7120/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС КАНЦЕЛЯРІЯ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року (головуючий суддя Онишкевич Т.В., судді: Сеник Р.П., Судова-Хомюк Н.М.),-

ВСТАНОВИВ:

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 08 лютого 2023 року, прийнятим за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні, позов задовольнив. Визнав протиправними та скасував рішення Комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07 вересня 2022 року №11224, від 03 жовтня 2021 року №12029, від 14 жовтня 2022 року №12454 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку. Зобов`язав Головне управління ДПС у Волинській області виключити ТОВ «Сервіс Канцелярія» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку (том 4 а.с.77-82).

Відомості про дату отримання копії вказаного рішення в матеріалах справи відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Волинській області, утворене як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (далі - відповідач, ГУ ДПС) 06 березня 2023 року поштою направило апеляційну скаргу (том 4 а.с.84-89).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 11164,50 грн у десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали (том 4 а.с.93-94).

Копія вказаної ухвали були доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 05 квітня 2023 року о 18:04 годин, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (том 4 а.с.95).

11 квітня 2023 року поштою ГУ ДПС направило до апеляційного суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, в якому вказало, що в умовах воєнного стану об`єктивно позбавлене можливості сплатити судовий збір. Апелянт також звернув увагу суду, що надходження бюджетних асигнувань очікується у травні 2023 року. До клопотання відповідач також долучив копію виписки за 11 квітня 2023 року по рахунку КЕКВ 2800 (том 4 а.с.96-100).

Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 квітня 2023 року відмовив в задоволенні клопотання ГУ ДПС про продовження строку для усунення недоліків. Апеляційну скаргу повернув скаржнику (том 4 а.с.101-103).

Ухвала суду апеляційної інстанції вмотивована тим, що наведені апелянтом у клопотанні про продовження строку на усунення недоліків доводи є необґрунтованими, оскільки долучені до нього докази не підтверджують того, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законом порядку і розмірі, а також те, що скаржник вжив послідовних і вичерпних заходів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме у цій справі. Оскільки у встановлений судом строк апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення.

Суд касаційної інстанції за допомогою функціоналу Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» здійснив витребування електронної справи, яка формувалась судом апеляційної інстанції, та встановив, що копія ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року про повернення апеляційної скарги була доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 21 квітня 2023 року о 19:18 годин.

04 травня 2023 року ГУ ДПС поштою повторно направило до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу. Із скаргою апелянт також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке вмотивоване тим, що перша апеляційна скарга була подана у строки, встановлені процесуальним законом. Водночас повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення. ГУ ДПС наголошувало, що ним неодноразово направлялися клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, що свідчить про вжиття заходів для їх усунення. При цьому повторно з апеляційною скаргою ГУ ДПС звернулось у найкоротші строки (том 4 а.с.108-115).

Ухвалою від 31 травня 2023 року Восьмий апеляційний адміністративний суд залишив без руху апеляційну скаргу ГУ ДПС та запропонував апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду із заявою про поновлення строку із зазначенням поважних причин для його поновлення; надати документ про сплату судового збору (том 4 а.с.119-120).

Ухвала суду апеляційної інстанції вмотивована тим, що при повторному зверненні із апеляційною скаргою ГУ ДПС так і не усунуло недоліки, які слугували підставою для повернення первинної апеляційної скарги. Такі обставини апеляційний суд визнав такими, що не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Копія вказаної ухвали були доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 31 травня 2023 року о 19:33 годин, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (том 4 а.с.121).

12 червня 2023 року ГУ ДПС поштою направило до Восьмого апеляційного адміністративного суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків, за змістом якого повідомило, що в умовах воєнного стану позбавлене можливості сплатити судовий збір. Вказало, що у липні 2023 року очікують на надходження бюджетних асигнувань для сплати судового збору. До клопотання апелянт долучив копію виписки за 09 червня 2023 року (том 4 а.с.122-126).

Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 червня 2023 року відмовив у задоволенні клопотання ГУ ДПС про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року (том 4 а.с.127-129).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України, не є підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та зловживання процесуальними правами. Суд виснував, що ГУ ДПС мало достатньо часу для сплати судового збору, оскільки ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року первинна апеляційна скарга вже залишалась без руху саме з підстав несплати судового збору. Водночас безпідставне продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги може призвести до порушення розумного строку розгляду адміністративної справи, затягування строку набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, наслідком чого є надання незаконної переваги одній зі сторін судового процесу. Суд апеляційної інстанції також звернув увагу на те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт не подав, відповідно, слід вважати, що у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги усунуті не були.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ГУ ДПС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження та направити справу для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що враховуючи період часу, який сплинув з моменту повернення первинної апеляційної скарги до повторного її подання, а також обставини, які стали підставою для її повернення (відсутність коштів на сплату судового збору), наявні підстави вважати, що відповідач звернувся до суду повторно з апеляційною скаргою без невиправданих зволікань. Про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження за таких обставин вказував Верховний Суд у постановах від 19 червня 2020 року (справа №280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа №400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа №280/4951/19), від 15 травня 2020 року (справа №820/1212/17), від 20 листопада 2019 року (справа №209/1396/19). Скаржник також просить врахувати, що для державних органів граничні строки оскарження судових рішень до суду апеляційної інстанції чітко обмежені одним роком з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 299 КАС України).

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 13 вересня 2023 року касаційне провадження у цій справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про неправильне застосування судом матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін як законну та обґрунтовану. Зазначає, що відповідач не сплатив судовий збір ні під час первинного, ні під час повторного звернення до суду з апеляційною скаргою, хоча наданий судом строк для усунення недоліків був прийнятним. Отримавши ухвалу від 31 травня 2023 року про залишення повторно поданої апеляційної скарги без руху, відповідач не виконав її вимоги в частині подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. З огляду на вказане суд апеляційної інстанції обґрунтовано встановив, що у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги усунуті не були.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України (в редакції, чинній з 8 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України (частина третя статті 295 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

За змістом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

На думку колегії суддів, сам по собі факт повернення вчасно поданої вперше апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року (справа № 280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа № 400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа № 280/4951/19) тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у період з лютого 2023 року (часу ухвалення рішення судом першої інстанції) по 27 червня 2023 року (дату відмови апеляційним судом у відкритті апеляційного провадження) двічі зверталось до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційними скаргами (06 березня 2023 року; 04 травня 2023 року). Проте, у жоден з указаних разів відповідач так і не долучив до апеляційної скарги ні документ про сплату судового збору у будь-якому розмірі, ні жодних інших доказів, які б свідчили про вжиття ним відповідних заходів задля отримання фінансування в майбутньому.

Вперше подана апеляційна скарга залишалась судом без руху з наданням відповідного строку на сплату судового збору. ГУ ДПС до клопотання про продовження строку на усунення недоліків долучило тільки виписку за 11 квітня 2023 року про відсутність коштів на рахунку КЕКВ 2800 (а.с.98). Оцінивши наведені апелянтом у клопотанні доводи та долучені на їх підтвердження докази, апеляційний суд не знайшов підстав для продовження строку на усунення недоліків.

До повторно поданої апеляційної скарги ГУ ДПС знову як не долучило документ про сплату судового збору, так і не навело жодних пояснень щодо причин його відсутності. На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 31 травня 2023 року ГУ ДПС подало до апеляційного суду виписку про відсутність коштів на рахунку КЕКВ 2800 станом на 09 червня 2023 року (а.с.124).

Водночас, суд апеляційної інстанції визнав долучені ГУ ДПС докази такими, що не свідчать про наявність підстав для задоволення повторно поданого клопотання про продовження строку на усунення недоліків. Скаржник не вказує, в чому полягає помилковість висновків суду апеляційної інстанції в цій частині, враховуючи також те, що жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що кошти на оплату судового збору будуть виділені ГУ ДПС у майбутньому, надано не було.

Слід зазначити, що саме по собі невідкладне звернення до суду із апеляційною скаргою повторно не є безумовною підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. На переконання колегії суддів, при такому зверненні мають бути усунуті недоліки попередньої апеляційної скарги, які стали підставою для її повернення, що у сукупності з обставинами повторного подання скарги у стислі строки свідчитиме про добросовісність заявника при реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду і, відповідно, наявність підстав для поновлення такого процесуального строку.

У цій справі скаржник обґрунтовує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження саме обставинами відсутності у нього коштів на сплату судового збору. Водночас усталеною є практика Верховного Суду, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Посилання на обставини введення в Україні воєнного стану наведені в загальному без конкретизації того, яким саме чином ці обставини вплинули на можливість виконання апелянтом своїх процесуальних обов`язків, та без надання належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Сукупність обставин у цій справі вказує на те, що ГУ ДПС у спірний період не було вчинено усіх залежних та можливих від нього дій, які б свідчили про бажання та дійсний намір реалізації наданих законом процесуальних прав з метою здійснення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Така поведінка суб`єкта владних повноважень не може бути визнаною сумлінною, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу пропущеного строку звернення до суду. Відсутність коштів на сплату судового збору (в даному випадку - більше ніж 6 місяців) з дня ухвалення рішення судом першої інстанції за відсутності доказів вжиття заходів з отримання фінансування не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Відповідна процедура виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом була запроваджена і встановлена державою в особі законодавця, тому виходячи з принципу «належного урядування» наслідки недотримання державою самостійно встановлених нею правил та обов`язків не можуть впливати на добросовісного платника податків.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

Разом з тим, з матеріалів цієї справи слідує, що ГУ ДПС судовий збір не сплатило ні під час першого, ні під час повторного подання апеляційної скарги. Доказів вжиття усіх можливих і залежних від ГУ ДПС заходів задля отримання відповідних коштів на сплату судового збору у період до 27 червня 2023 року матеріали справи не містять. Отже, такі обставини не можуть бути розцінені як прояв добросовісного ставлення апелянта до наявних у нього прав і сумлінної їх реалізації.

Посилаючись на неврахування судом апеляційної інстанції під час постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження висновків Верховного Суду, викладених у постановах 19 червня 2020 року (справа №280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа №400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа №280/4951/19), від 20 листопада 2019 року (справа №209/1396/19), від 15 травня 2020 року (справа №820/1212/17) скаржник залишив поза увагою, що у всіх приведених вище справах суб`єкт владних повноважень при повторному зверненні до суду з апеляційною скаргою сплатив судовий збір у встановленому законом розмірі, тобто, усунув недолік, який слугував підставою для повернення первинної апеляційної скарги. Суд касаційної інстанції вчергове наголошує, що ця обставина є істотною для вирішення питання про поважність/неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження при поданні апеляційної скарги повторно. Водночас у межах цієї справи таких обставин встановлено не було.

Посилання скаржника на частину другу статті 299 КАС України не заслуговують на увагу, оскільки ця норма імперативно встановлює граничний (присічний) строк на апеляційне оскарження судового рішення суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку, натомість не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строків на апеляційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 295 КАС України, який становить тридцять днів. Не встановлює ця норма і наявність у суб`єктів владних повноважень безумовного права протягом року оскаржувати судове рішення без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Аргументи касаційної скарги про неправильність зроблених апеляційним судом висновків є безпідставними та зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, що не узгоджується з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку звернення до суду, а також свідчили б про порушення судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, залишити без задоволення.

Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №140/7120/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко