Справа № 520/17293/23
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 жовтня 2023 р. справа № 520/17293/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання Сиса Є.Ю.,

за участі:

представника позивача Виноградова В.О.,

представників відповідача Машніцького В.А., Коніка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кисет" (вул. Фрунзе, буд. 1, смт. Покотилівка, Харківський район, Харківська область, 62458, ) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кисет" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 №5 за формою «С», яким до ТОВ «КИСЕТ» застосовано штрафні санкції у сумі 85 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем було проведено камеральну перевірку ТОВ «КИСЕТ» з питань несвоєчасного подання звіту про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітний період лютий 2022 та з питань неподання звітів про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітні періоди березень 2022 - червень 2022, результати якої оформлено актом від 20.04.2023 №224/35-00-04-05-13/335661090. На підставі висновків Акту перевірки 20.04.2023 №224/35-00-04-05-13/ НОМЕР_1 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 №5 за формою «С», яким до ТОВ «КИСЕТ» застосовано штрафні санкції у сумі 85 000,00 гривень. На переконання ТОВ «КИСЕТ» ПМУ ДПС як під час проведення камеральної перевірки, так і під час винесення ППР, не було враховано вичерпного переліку питань, які можуть досліджуватись в межах камеральної перевірки та не було враховано змін, які внесено до податкового законодавства у зв`язку із повномасштабною військовою агресією проти України, що у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для визнання протиправним та скасування ППР. З огляду на викладене, просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що у спірних правовідносинах він діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а також те, що були наявні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини і факти, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі доводів, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до Акту перевірки 20.04.2023 №224/35-00-04-05-13/335661090 (далі - Акт перевірки) ТОВ "Кисет" зареєстровано в якості юридичної особи. КВЕД виду діяльності (основний) - 47.26 - роздрібна торгівля тютюновим виробами в спеціалізованих магазинах. Стан платника; 0-платник податків за основним місцем обліку.

З матеріалів справи встановлено, що Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Північне МУ ДПС по роботі з ВПП, контролюючий орган) проведене камеральну перевірку ТОВ «КИСЕТ», з питань несвоєчасного подання звіту про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітний період лютий 2022 року та з питань неподання звітів про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітні періоди березень 2022 року - червень 2022 року.

За результатами проведеної камеральної перевірки відповідачем складено акт перевірки від 20.04.2023 № 224/35-00-04-05-13/33561090, яким встановлено порушення позивачем:

- ст. 16 Закону Україні від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирт етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, ще використовуються в електронних сигаретах, та пального» із змінами та доповненням: встановлено неподання звітів ТОВ «КИСЕТ» про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітні періоди за березень 2022 року - червень 2022 року та несвоєчасне подання звіту ТОВ «КИСЕТ» про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітний період за лютий 2022 року.

ТОВ «КИСЕТ» 15.05.2023 подало до Північного МУ ДПС по роботі з ВПП заперечення на акт камеральної перевірки від 20.04.2023 №224/35-00-04-05- 13/33561090.

За результатами розгляду заперечення Північним МУ ДПС по роботі з ВПП висновки акту камеральної перевірки від 20.04.2023 №224/35-00-04-05-13/33561090 залишенні незмінними.

На підставі висновків акту перевірки Північним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 № (форма С) про застосування штрафної санкції на загальну суму - 85 000,00 грн., відповідно ст. 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обсягу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, ще використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон України №481/95-ВР).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 № (форма С) про застосування штрафної санкції на загальну суму - 85 000,00 грн. протиправним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи обґрунтованість висновків фахівців Північним МУ ДПС по роботі з ВПП, викладених в акті перевірки та чи належить до предмету камеральної перевірки питання своєчасності подання звітів про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ, суд зазначає наступне.

Однією із функцій органів доходів і зборів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (п. п. 19.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України, далі - ПКУ).

Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19 грудня 1995 року №481/95-BP з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України №481/95-BP) визначені основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до ст. 16 Закону України №481/95-BP контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Водночас, однією із функцій контролюючих органів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (п. п. 19 1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України).

В свою чергу, притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності шляхом накладення відповідним рішенням штрафу - є одним із способів здійснення контролюючим органом заходів, спрямованих на запобігання порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи уповноважено застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на них.

Статтею 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Відповідно п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчі влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

До способів здійснення податкового контролю, в розумінні пп. 62.1.3. п. 62.1. ст. 62 ПК України, віднесено, зокрема, проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Перелік перевірок, які має право проводити контролюючий орган наведено у пункті 75.1 статті 75 Кодексу, а саме: камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Відповідно до абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків).

Пунктом 76.1 статті 76 Кодексу, визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Таким чином, до предмету камеральної перевірки згідно вимог пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України віднесено своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків), а тому контролюючий орган, виконуючи покладені на нього завдання та функції здійснює податковий контроль своєчасності подання податкової звітності.

Питання щодо строків та порядку подання Звіту про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі (форма 1-ОТ) регулюється спеціальним законодавством.

Відповідно статті 16 Закону України №481/95-BP, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Також, відповідно до статті 16 Закону №481/95-ВР, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за формою, встановленою цим органом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (далі ПКУ). податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору.

Розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.

Крім того, відповідно до п. 1 розділу І «Загальні положення» Порядку заповнення форми звіту №1-ОТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49 (далі - Порядок заповнення форми звіту №1-ОТ), звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі подають суб`єкти господарювання, які одержали ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Згідно п. 2 розділу І «Загальні положення» Порядку заповнення форми звіту №1-ОТ, звіт в електронній формі подається засобами електронного зв`язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

З аналізу правових норм вбачається, що згідно п. 46.1 ст. 46 ПКУ України та Порядку заповнення форми звіту №1-ОТ, Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі (форма 1-ОТ) це податкова декларація яка прирівнюється до Податкової звітності, яка подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом щодо відображення обсягів операцій, а тому відповідно до абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України може бути предметом камеральної перевірки щодо своєчасності подання податкових декларацій (розрахунків).

Суд відмічає, що зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не заперечує факт порушення ст. 16 Закону Україні від 19.12.1995 №481/95-ВР, а саме неподання звітів ТОВ «КИСЕТ» про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітні періоди за березень 2022 року - червень 2022 року та несвоєчасне подання звіту ТОВ «КИСЕТ» про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за формою 1-ОТ за звітний період за лютий 2022 року.

Таким чином, з огляду на викладене, контролюючий орган при прийнятті рішення про проведення камеральної перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення від 01.06.2023 № (форма С) у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Стосовно посилання позивача щодо зупинення строків давності у період воєнного стану згідно пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Законом України від 03.03.2022 №2118-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахування особливостей, визначених цим пунктом, а також встановлено зупинення строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, для платників податків та контролюючих органів.

В той час, Законом України «Про внесення змін до ПКУ та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану №2260-ІХ від 12.05.2022 (дата набрання чинності 27.05.2022) пункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: «Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, крім випадків в т. ч. дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплата податків та зборів платниками податків.

Відповідно до пункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого до 1 червня 2022 року, I квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що у відповідності до внесених змін в ПК України п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення", скасовано зупинення перебігу строку для подання звітності та зобов`язано всіх платників податків, які мають можливість виконувати свої податкові обов`язки, зобов`язані забезпечити подання податкової звітності до 20 липня 2022 року, граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24.02.2022 до дня набрання чинності Закону України №2260-ІХ від 12.05.2022, тобто за звітні періоди лютий - травень 2022 року.

При цьому, зазначено нормою ПК України передбачено звільнення від відповідальності платників податків за несвоєчасне подання звітності за звітні періоди лютий-травень 2022 року при умові її подання до 20.07.2022.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що позивачем допущено порушення вимог ст. 16 Закону №481/95-ВР та наказу Міністерств фінансів України від 11.02.2016 року №49, а саме при наявності ліцензій ТОВ "Киссет" не подавало звіти форми 1-0Т за період березень 2022 року - червень 2022 року та несвоєчасно подало звіт форми 1-0Т за період лютий 2022 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 №5 за формою «С», яким до ТОВ «КИСЕТ» застосовано штрафні санкції у сумі 85 000,00 гривень не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних доказів, а матеріали справи не містять, щодо виконання вимог Закону №481/95-ВР.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Щокін проти України (№23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC №26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy №33202/96).

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України" (Заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кисет" (вул. Фрунзе, буд. 1, смт. Покотилівка, Харківський район, Харківська область, 62458, ) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.10.2021.

Суддя Біленський О.О.