Справа № 580/6110/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року справа № 580/6110/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у обмеженні максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 та не врахування 10 % надбавки за участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з 90 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум;

- прийняти рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром пенсії, тому просити в цій частині постановити рішення, яким зобов`язати відповідача здійснити з 13.07.2022 (з дня набрання рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/2697/22) без обмеження її максимальним розміром (20930,00), та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

Позивач в позовній заяві зазначив, що він отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ. Вказує, що на виконання рішення суду у справі № 580/2697/22 відповідач здійснив перерахунок пенсії, однак неправомірно обмежив її десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб та протиправно не врахував додаткових 10% надбавки за участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому пенсію без обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб та з врахуванням 10% надбавки за участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, проте листом від 21.02.2023 відповідач відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність підстав для здійснення такого перерахунку.

Ухвалою від 13.09.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.09.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що із 21.05.2018 позивача, на підставі його заяви переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262. Пенсію із 21.05.2018 обчислено у розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до пункту а статті 21 Закону № 2262. Щодо обмеження розміру пенсії максимальним розміром зазначено, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту обмеження максимального розміру пенсії за колом осіб в момент набуття чинності цього Закону та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону. Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI). Вказано, що внаслідок перерахунку пенсії позивача, на виконання рішення суду, розмір пенсії перевищив максимальний, у зв`язку із чим із дати перерахунку застосовано обмеження встановлене Законом № 3668-VI. Вказано також, що згідно рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, з 20.12.2016 року констатується відсутність ч. 7 ст. 43 у Законі № 2262-ХІІ, яка з вказаної дати втратила чинність. У той же час інші положення Закону № 3668-VI, а також Закону № 2262-XII, неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до розрахунку пенсії від 18.11.1993 (а.с.38) позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262 у розмірі 80% сум грошового забезпечення.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 21.06.2013 позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством для ветеранів війни-інвалідів війни.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії з 21.05.2018 (а.с. 66) позивач із вказаної дати отримує пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону № 2262. Розмір пенсії обчислено у обсязі 80% сум грошового забезпечення.

Рішенням від 13.07.2022 у справі № 580/2697/22, яке набрало законної сили 13.08.2022, Черкаський окружний адміністративний суд, зокрема, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України Черкаській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.03.2022 № ФР51789, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, та виплатити різницю пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії з 01.04.2023 (а.с. 79) на виконання вказаного рішення суду позивачеві здійснено перерахунок пенсії по інвалідності з 01.04.2019 та обмежено її максимальний розмір на рівні 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

На звернення позивача від 20.01.2023 щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром та у обсязі 90% сум грошового забезпечення, листом від 21.02.2023 № 1654-979/З-03/8-2300/23 відповідач повідомив, що згідно з документами пенсійної справи позивачу із 07.04.1993 призначено пенсію за вислугу років в розмірі 80%, з 01.01.1996 - 85% грошового забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. На 1 січня 2007 року (дату прийняття органами Пенсійного фонду України функцій з призначення (перерахунку) та виплати пенсій пенсіонерам силових міністерств і відомств) пенсію Позивачу було обчислено згідно зі статтею 13 Закону № 2262 (у редакції, що діяла до 29.04.2006) в розмірі 85% грошового забезпечення, з урахуванням вислуги років - 30 років (50 % (за 20 років) + 30% (10 років х 3% за вислугу понад 20 років) + 5 % (як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії). Відповідно до статті 63 Закону № 2262 та постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 з 1 січня 2008 року проведено перерахунок пенсії Позивача у зв`язку з упорядкуванням структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294. У редакції Закону № 2262, що діяла до 29.04.2006, пунктом в частини першої статті 13 було встановлено, що особам, зазначеним у пунктах а і б цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, розмір пенсії за вислугу років збільшувався на 5% відповідних сум грошового забезпечення. Проте, Законом України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців від 04.04.2006 № 3591-ІV (набув чинності 29.04.2006) до статті 13 Закону № 2262 внесено зміни, згідно з якими норму щодо підвищення на 5% пенсії за вислугу років військовослужбовцям - учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи виключено. Оскільки перерахунок пенсій у зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 здійснювався з 01.01.2008, тобто - на момент дії Закону № 2262 у редакції від 04.04.2006, пенсію визначено в розмірі 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням вислуги років - 30 років (50 % (за 20 років) + 15 % (10 років х 3% за вислугу понад 20 років)). Отже, пенсію Позивача із 01.01.2008 обчислено в розмірі 80% грошового забезпечення згідно із законодавством та документами пенсійної справи. 07.06.2013 позивача визнано особою з інвалідністю 2 групи від захворювання, пов`язаної з виконанням службових обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС. Згідно з поданою позивачем 21.05.2018 заяви, із 21.05.2018 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262. Пенсію із 21.05.2018 обчислено у розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до пункту а статті 21 Закону № 2262.

Крім того, відповідач повідомив, що зобов`язань провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром на Головне управління рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі № 580/2697/22 не покладено. Також вказав, що Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи визначено обмеження розміру пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Тому розмір пенсії позивача з 01.04.2019 становить 14970,00 грн, з 01.07.2019 15640,00 грн, з 01.12.2019 16380,00 грн, з 01.07.2020 17120,00 грн, з 01.12.2020 17690,00 грн, з 01.07.2021 18540,00 грн, з 01.12.2021 19340,00 грн, з 01.07.2022 20270 грн, з 01.12.2022 20930,00 грн, у зв`язку із чим вказано про відсутність законодавчих підстав для перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

Бездіяльність Головного управління щодо обмеження максимальним розміром пенсії та не врахування 10 % надбавки позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Згідно з частиною 7 статті 43 Закону №2262-XII (в редакції до 20.12.2016), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Конституційний Суд України, керуючись частиною третьою статті 61 Закону України Про Конституційний Суд України, вважає, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Приписами п. п. 1, 2 резолютивної частини вказаного рішення, вирішено визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, положення частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.12.2016 втратили чинність, оскільки є неконституційними.

Крім того, суд враховує, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в цілому визнано неконституційним з 20 грудня 2016 року, що означає, що з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а отже, зміни внесені Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальним розміром.

Зазначені висновки суду відповідають висновкам, що наведені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17.

Також суд критично оцінює посилання відповідача на те, що згідно зі статтею 2 Закону України № 3668 від 08.07.2011, максимальний розмір пенсій, призначених згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідно до статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте вказаний Закон містить посилання на Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, який є спеціальним законом щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовців/працівників органів внутрішніх справ. Норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців/працівників органів внутрішніх справ у вказаному спеціальному законі визнана неконституційною, тобто Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження пенсій вказаній категорії осіб максимальним розміром, а тому відповідач не може застосовувати положення статті 2 Закону України № 3668 від 08.07.2011 при перерахунку пенсії позивача.

Суд також врахував, що рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року №7-р(II)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

З урахуванням зазначеного, посилання представника відповідача, що положення Закону № 3668-VІ, неконституційними не визнавалися, та є чинними та обов`язковими для застосування, суд вважає необґрунтованими, а дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром є протиправними.

Суд зазначає, що питання щодо права позивача на перерахунок раніше призначеної пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФР51789 від 17.03.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у цьому рішенні не досліджується, оскільки таке право встановлене рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі № 580/2697/22, яке набрало законної сили 13.08.2022.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивача з 01.04.2019, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФР51789 від 17.03.2022 без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018 виходячи із 90 % сум грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Як вище встановив суд, згідно розрахунку на пенсію від 18.11.1993 позивачу з 07.04.1993 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992, у розмірі 80% від грошового забезпечення. У подальшому відповідно до протоколу перерахунку від 23.04.2007, пенсію позивача з 01.04.2007 обраховано у розмірі 85% сум грошового забезпечення.

Суд встановив, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 21.06.2013).

В подальшому, згідно протоколу перерахунку пенсії від 01.06.2018 (а.с. 66), позивачу, на підставі його заяви, з 21.05.2018 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992 у розмірі 80% грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2262-XII (у редакції чинній станом на 21.05.2018) пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни II групи - 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Таким чином, позивачу призначено пенсію по інвалідності у обсязі 80% грошового забезпечення, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи згідно чинних на дату призначення приписів ст. 21 Закону № 2262-XII. В подальшому, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду 13.07.2022 у справі № 580/2697/22, позивачу перераховано пенсію по інвалідності з 01.04.2019 у розмірі 80% від грошового забезпечення від грошового забезпечення згідно довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФР51789 від 17.03.2022. Суд зазначає, що позивач продовжує отримувати пенсію по інвалідності про що свідчать протоколи перерахунку пенсії за період з 01.04.2019 по 01.03.2023 (а.с. 79-89).

Таким чином, пенсію позивача по інвалідності перераховано у відсотковому відношенні (80%), встановленому при призначенні вказаної пенсії, у зв`язку із чим суд не встановив обставин зменшення відсоткового значення розміру пенсії при її наступних перерахунках. Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо необхідності перерахунку його пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, оскільки ст. 21 Закону № 2262-XII у редакції, чинній станом на дату призначення, перерахунку пенсії позивача, а також станом на дату розгляду цієї справи встановлює відсоткове значення розміру пенсії по інвалідності особам з інвалідністю внаслідок війни II групи - 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку). Суд зазначає, що Законом 2262-ХІІ не передбачено права отримання виду пенсії у відсотковому розмірі від іншого виду пенсії.

Таким чином, позивач який продовжує отримувати пенсію по інвалідності, не набуває права на її отримання у розмірі, встановленому при призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із чим суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 з обмеженням максимальним розміром пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФР51789 від 17.03.2022 без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 13.10.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК