Справа № 160/5628/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2023 року Справа № 160/5628/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
за участі секретаря судового засідання Чуднівець В.С.
представника позивача Шестерні Н.О.
представника відповідача (ВКЗ) Тістечко Ю.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/5628/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,-
22.03.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/100008/2 від 08.11.2022 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2022/000227; стягнути з Львівської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5368,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн., на підставі доказів поданих позивачем відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваних рішеннях відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року постановлено подальший розгляд адміністративної справи № 160/5628/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Львівської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови здійснювати за правилами загального позовного провадження.
12.04.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що за результатами здійснення контролю правильності визнання митної вартості товарів митний орган визнає, заявлену декларантом або уповноваженою ним особою, митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування. В результаті такого контролю митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості, містили розбіжності, та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у митному оформленні прийняті митницею відповідно до вимог чинного законодавства, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
14.04.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив контролюючого органу є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року постановлено подальший розгляд адміністративної справи № 160/5628/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Львівської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні 04.10.2023 року представник позивача вимоги позову підтримала повністю та просила їх задовольнити.
В судовому засіданні 04.10.2023 року представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
04.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» та Taizhou Global Trading Co., Ltd (Китай) (продавець), було укладено контракт на поставку продукції № 3568-SH/CN, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених у контракті. Товар, що поставляється, повинен бути виготовлений і поставлений партіями в повній відповідності з вимогами, на умовах і за цінами, вказаними в додатках і специфікаціях до контракту, які є його невід`ємною частиною.
На виконання п.1.2 контракту 12.09.2022 року була укладена специфікація № 9 до контракту № 3568-SH/CN від 04.05.2020 року, якою погоджено найменування товару, його кількість та вартість, а також визначено, що поставка здійснювалась на умовах FOB Ningbo.
Для підтвердження відомостей про митну вартість товару позивачем також були надані відповідачу документи, зазначені у митній декларації: сертифікат якості б/н від 15.09.2022 року; пакувальний лист б/н від 15.09.2022 року; рахунок-фактура (інвойс) № GТХDС20220005 від 15.09.2022 року; автотранспортна накладна №0000249 від 04.11.2022 року; декларація про походження товару № GТХDС20220005 від15.09.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 865 від 24.10.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №932 від 07.11.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №933 від 07.11.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 934 від 07.11.2022 року; документ, що підтверджує вартість страхування № 9980 від 02.11.2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №9 від 12.09.2022 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 3568-SH/CN від 04.05.2020 року.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею позивачу було направлено електронне повідомлення №1 від 08.11.2022 року, відповідно якого у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалась), митницею були додатково витребувані від ТОВ «АТБ-маркет», наступні документи для підтвердження митної вартості: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ
За результатом аналізу всіх наданих документів, відповідачем зроблено висновок, що декларантом було надано не всі документи, а надані документи містять розбіжності та не спростовуються обґрунтованого сумніву митниці.
Результати проведеної консультації наведено в електронному повідомлені направленому декларанту.
08.11.2022 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/100008/2.
В рішенні вказано, що відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 Митного кодексу України, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з статтею 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 23.09.2022 року № UA209140/2022/099459 де митна вартість такого товару становить 14,95 дол. США за кг.
Митним органом відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2022/000227.
Незгода позивача з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Оцінюючи рішення відповідача про коригування митної вартості товару та катку відмови у митному оформленні на предмет їх відповідності закону, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи визначає Митний Кодекс України.
Статтею 1 Митного кодексу України встановлено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, закріплено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Відповідно до вимог частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Розділ ІІІ Митного кодексу України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Так, статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно частин 1 та 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частинами першою та другою статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з метою належного оформлення придбаного в іноземного постачальника товару, позивач подав відповідачу митну декларацію та для підтвердження заявленої вартості товару надав митному органу такі документи: сертифікат якості б/н від 15.09.2022 року; пакувальний лист б/н від 15.09.2022 року; рахунок-фактура (інвойс) № GТХDС20220005 від 15.09.2022 року; автотранспортна накладна №0000249 від 04.11.2022 року; декларація про походження товару № GТХDС20220005 від 15.09.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 865 від 24.10.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №932 від 07.11.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №933 від 07.11.2022 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 934 від 07.11.2022 року; документ, що підтверджує вартість страхування № 9980 від 02.11.2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №9 від 12.09.2022 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 3568-SH/CN від 04.05.2020 року.
Аналізуючи вказані документи, суд доходить висновку, що вони не були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного митного законодавства.
Водночас відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю певних розбіжностей, які зазначені в оскаржуваному рішенні та зазначив про відсутність документів, які є обов`язковими для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Так, відповідач вказує на те, що підставою для витребування додаткових документів була відсутність банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару, договорів транспортного експедирування, коносаменту, що вказувало на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, відсутня також інформація про маршрут перевезення.
Суд погоджується з такими доводами відповідача та наявністю обґрунтованих сумнів у нього, як передумови для витребування додаткових документів, з огляду на наступне.
Відповідно вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документом, що підтверджує митну вартість товару, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
На підтвердження якості оцінюваної партії товару надано разом з митною декларацією сертифікат якості від 15.09.2022 року.
Враховуючи підтвердження якості 15.09.2022 року на момент митного оформлення товару 08.11.2022 року оплату товару вже було здійснено.
Враховуючи відсутність на наданому без перекладу та без печатки банківської установи документі Swift від 15.09.2022 року відповідачем правомірно було поставлено під сумнів достовірність наданого документу та митну вартість заявленої партії товару.
Також, відповідно специфікації №9 від 12.09.2022 року товар постачається на умовах FOB-Ningbo/FOB-Нінгбо.
FOB (… named port of shipment) англ.On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.
Отже, відповідно умов поставки FOB, витрати по доставці товару з порту відвантаження до місця ввезення на митну територію України покладається на покупця.
Оскільки за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а протилежного позивачем не зазначено, то обов`язковими документами які підтверджують митну вартість товару та підлягають обов`язковому наданню митному органу є транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Аналізуючи надані позивачем до митного оформлення документи, які мають підтверджувати числові значення складових митної вартості та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, суд погоджується з доводами відповідача, що надані документи, містять розбіжності, неточності та у сукупності не підтверджують митну вартість товару.
Позивачем на підтвердження витрат на транспортування було надано лише рахунки на оплату та перевезення №865 від 24.10.2022 року, №932 від 07.11.2022 року, №933 від 07.11.2022 року, №934 від 07.11.2022 року виставлені на адресу позивача ТОВ «МГ-Транс оператор» за відшкодування транспортних послуг з перевезення за межами України та винагороди експедитора на підставі договору №МГ2022-03 від 24.03.2022 року.
В наданих рахунках не було відображено маршрут та разом з ними не було надано жодних документів на підтвердження наданих послуг та самого договору перевезення, посилання на який йшлося в виставлених рахунках.
Також позивачем не було надано коносамент, який є обов`язковим беручи до уваги умови поставки FOB.
З дослідженої в судовому засіданні ЦМР вбачається, що місцем завантаження є м. Гданськ, Польща, умови поставки FOB-Ningbo, відправник товару ELMI Elzbieta Michalek, перевізник ФОП ОСОБА_1 .
Отже, відповідно ЦМР перевезення здійснював ФОП ОСОБА_1 , а рахунки виставлено ТОВ «МГ-Транс оператор», що враховуючи відсутність інших перевізних документів свідчить про наявні істотні протиріччя в наданих документах та не підтвердження витрат на транспортування.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у відповідача безперечно були обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товару, а його дії щодо подальшого витребування додаткових документів є правомірними та узгоджуються з вимогами Митного кодексу України.
На вимогу митного органу позивачем листом від 08.11.2022 року були надані такі додаткові документи: проформа-інвойс від 12.09.2022 року, комерційна пропозиція від 08.09.2022 року, експортна декларація країни відправлення, прайс-лист від 05.09.2022 року, банківський платіжний документ Swift від 15.09.2022 року.
Враховуючи документи надані при поданні митної декларації та в подальшому листом від 08.11.2022 року, позивачем залишилися непідтвердженими витрати на транспортування, оскільки до прийняття оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у митному оформленні товару, позивачем не було надано жодного документу, окрім рахунків на оплату та перевезення №865 від 24.10.2022 року, №932 від 07.11.2022 року, №933 від 07.11.2022 року, №934 від 07.11.2022 року, що виставлені на адресу позивача ТОВ «МГ-Транс оператор».
Судом не приймаються посилання позивача на надання ним додаткових документів щодо транспортних витрат, зокрема договору транспортного експедирування від 24.03.2022 року №МГ2022-03, оскільки такі були надані відповідачу лише 27.12.2022 року листом Вих. №М-2022-4769.
Так, листом від 27.12.2022 року позивачем були надані: Swift від 15.09.2022 року, виписка з бухгалтерської документації, акти наданих послуг №№109,109/1,109/2,109/3 від 07.11.2022 року, платіжні документи №№543128,543124,543129 від 29.11.2022 року, №265642 від 28.10.2022 року, прайс-лист, експертний висновок від 18.11.2022 року, копія митної декларації країни відправлення, заявка на перевезення вантажу морським транспортом від 22.09.2022 року.
В свою чергу, відповідно вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, оцінює оскаржувані рішення відповідача враховуючи всі документи та інформацію, які були наявні в розпорядженні митного органу на момент їх прийняття, а саме 08.11.2022 року. Такими документами є надані разом з митною декларацією документи та додатково надані листом від 08.11.2022 року.
Документи на підтвердження транспортних витрат та перевезення, на які посилається позивач, були ним надані лише 27.12.2022 року, що підтверджується листом позивача від 27.12.2022 року наявним в матеріалах справи, відповідно не оцінювались відповідачем та не були враховані при прийнятті оскаржуваних рішень.
Отже, на момент прийняття оскаржуваних рішень, позивачем не було надано документів, що підтверджують витрати на транспортування, зокрема були відсутні договори транспортного експедирування, які є важливими транспортними документами, що підтверджують договірні відносини між сторонами та містять умови перевезення та коносамент.
В свою чергу, враховуючи умови поставки FOB, відповідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця вивезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена.
Позивачем, в даному випадку не оскаржуються дії митного органу щодо розгляду його заяви від 27.12.2022 року з наданими додатковими документами, а оскаржуються саме рішення та картка відмови від 08.11.2022 року.
Враховуючи наведене та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що висновки митного органу щодо ненадання позивачем всіх необхідних документів та наявність розбіжностей в наданих документах, які не дозволяють визначити митну вартість товарів за ціною договору (контракту), знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
За положеннями частини першої стаття 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга стаття 64 Митного кодексу України).
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Частиною другою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Аналізуючи докази наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що у зв`язку з неможливістю застосування інших (попередніх) методів визначення митної вартості товару, зазначених у статтях 58-63 МК України, митним органом застосовано метод визначення митної вартості 2б.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідності визначення митної вартості товару саме за методом №2б, тобто, дотримане правило послідовності застосування методів, визначене Митним кодексом України.
Митну вартість товару скориговано за 2б методом визначення митної вартості з урахуванням опису товару, країни походження, виробництва, відправлення та хронологічної відповідності.
За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у митному оформленні прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, а отже такі рішення відповідають критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «АТБ-Маркет» є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 243, 245-247, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13 жовтня 2023 року.

Суддя С.І. Озерянська