Справа № 545/802/22
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/802/22
Провадження № 2-а/545/13/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

при секретарі Мамишевій А.Е.,

адвоката - Ковжоги О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в :

Позивач 23.03.2022 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що 13.03.2022 о 18-50 год. на а/д «Київ - Харків Довжанівка» МОЗ 345 км. Інспектор взводу 1 роти З БУПП в Полтавській області ДПП лейтенант поліції -Петля Олексій Владиславович ( інспектор) відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 262653 про те, що 13.03.2022 о 18-30 год. на а/д «Київ - Харків Довжанівка» МОЗ 345 км., водій керуючи ТЗ «РЕНО КАНГОО», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не освітлений номерний знак, а саме підсвітка номерного знаку, чим порушив п.п. 2.9. в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

З оскаржуваною постановою ОСОБА_1 категорично не згодний, так як працівником поліції грубо порушено Конституцію України, Закон України «Про Національну поліцію», Кодекс України про адміністративні правопорушення, «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 ( Інструкція № 1395 ) та «Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 ( Інструкція № 1026 ), а також порушені права ОСОБА_1 ..

Оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

По-перше, 13.03.2022 ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «РЕНО КАНГОО, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по а/д «Київ-Харків- Довжанівка» МОЗ 345 км. до місця свого мешкання ( с. Терешки ) та зупинився на блокпосту. Це приблизно було о 18-20 год. Після зупинки до нього підійшов інспектор, який не представившись почав звинувачувати його, що в його автомобілі багато дітей. ОСОБА_1 сказав, якщо винен, складайте протокол. Інспектор був невдоволений і сказав : «протокол, тоді паркуйся». ОСОБА_1 надав інспектору посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при цьому інспектор почав проводити власноручний обшук салону ТЗ ОСОБА_1 .. Після чого, взявши документи ОСОБА_1 , пішов далі провіряти інші ТЗ. При цьому, інспектор бачив, що в автомобілі перебували жінка з дитиною 6 років та молодий чоловік. Через деякий час ОСОБА_1 підійшов до інспектора, так як наближався комендантський час - 19-00год. і необхідно було встигнути доїхати додому, а в автомобілі був хлопчик 6 років - його син, який почав плакати, хотів їсти та додому, а тому ОСОБА_1 попрохав інспектора вирішити питання та повернути документи. Однак, інспектор грубо та зухвало себе вів і сказав ОСОБА_1 , що : «коли нада, тоді я і напишу». На що ОСОБА_1 попросив інспектора повернути йому документи, однак документи він не повернув, але сказав, що автомобіль може їхати.

Так як, в автомобілі знаходилася дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка мала посвідчення водія, вона сіла за кермо автомобіля і поїхала з дітьми додому. Після чого, інспектор ОСОБА_1 каже : «о, а у тебе ще номера». ОСОБА_1 повідомив, що коли він готовився в дорогу, його транспортний засіб був технічно справний і всі світлові сигнали працювали. Однак, інспектор проігнорував вимоги Закону та виніс оскаржувану постанову на особу, яка в момент виявлення адміністративного правопорушення не керувала ТЗ.

По-друге, відповідно до п. 2.9. в ПДР, водієві забороняється керувати ТЗ, з номерним знаком, що неосвітлений ( у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості ).

Згідно ч. 6 ст. 121 КУпАП, керування водієм ТЗ, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 Розділу III Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Інструкції № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, в оскаржуваній постанові зазначається, що водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9. в ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП о 18-30 год. 13.03.2022.

Однак, це не відповідає дійсності, бо коли інспектор виявив дане порушення п. 2.9. в ПДР, ОСОБА_1 не керував ТЗ, він не був його водієм, так як автомобілем керувала його дружина - ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 залишився чекати поки інспектор складе протокол за те, що він перевозив багато дітей.

По-третє, інспектор розглядав справу без участі ОСОБА_1 , йому не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, інспектор не представлявся, не оголошував, яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, не роз`ясняв права і обов`язки, не надавав та не досліджував докази, не давав можливості заявляти клопотання, не допитував свідків, він порушив право на захист та не дав можливості скористатися правовою допомогою.

Крім того, інспектор порушив завдання щодо розгляду справи, а саме всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.п. 4, 8-10 Розділу III Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Інструкції № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи ( ст. 268 КУпАП ).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення ( якщо складення протоколу передбачається КУпАП ), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В-четверте, інспектор розглядаючи справу з порушеннями, виніс оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення, так як відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, що викладено в оскаржуваній постанові, бо водієм ТЗ був не ОСОБА_1 , а його дружина ОСОБА_2 , а сам ОСОБА_1 перебував біля інспектора при виявленні даного порушення.

В оскаржуваній постанові ОСОБА_1 поставив свої підписи у графі щодо роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП та строку оскарження за ст. 289 КУпАП, та поставив підпис у графі копію постанови отримано, однак вимоги ст. 268 КУпАП йому не роз`яснені, а сама постанова складалася інспектором без ОСОБА_1 заочно і не була негайно оголошено після закінчення розгляду справи ( ст. 285 КУпАП ), що також є порушенням п. 5 Розділу IV Інструкції № 1395.

В-п`яте, в оскаржуваній постанові у графі : «До постанови додаються» - нічого не зазначено.

Тобто, відсутні докази по справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП, у результаті якої інспектор виніс оскаржувану незаконну постанову ( ст. 251 КУпАП ).

Інспектор не надав будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку він встановив наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні.

Інспектор не додав, а ні пояснень свідків, навіть їх не вказав, а ні пояснень ОСОБА_1 , не надав та не зазначив у постанові відеозапису, який він повинен був здійснювати, як особа, яка виконує свої службові обов`язки, що є порушенням Інструкції № 1026.

Відповідно до п. 5 розділу II Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів Інструкції 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища ( відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо ). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно п. 2 розділу III Порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах Інструкції № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

По-шосте, обов`язок щодо збирання доказів покладається на інспектора ( ст. 251 КУпАП ).

Між тим слід зазначити, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган ( посадова особа ) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень ( в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності ) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 видно, що вона не містить інформації щодо доказів.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення ( визначені ст. 251 КУпАП ), які у відповідності до ст. 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом ( посадовою особою ) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах : 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності Держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КУпАП, може бути оскаржено постанову іншого органу ( посадової особи ) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган ( вищестоящій посадовій особі ) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 Конституційний суд України прийшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних засадах та правових презумпціях. Однією із таких презумпцій є закріплена у ст. 62 Основного Закону України, презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, доки її провина не буде доведена у встановленому Законом порядку. Ч. 1- 3 ст. 7 КпАП України визначаються основні засоби забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення. Зокрема, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з Законом, ч. 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При цьому, закон передбачає не лише диференціацію відповідальності за типовими ознаками посягання, але і її індивідуалізацію з врахуванням ознак, притаманним для конкретного правопорушення. При цьому відбувається врахування індивідуальних ознак конкретного діяння й особи, яка його вчинила, а не типові властивості. Ці вимоги законодавства при винесенні постанови інспектором враховано не було.

Інспектор, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування. Інспектором вимоги зазначених приписів було грубо проігноровано та порушено.

Виходячи з вищевикладеного оскаржувана постанова є незаконною та винесеною з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства, Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП та вищезазначених Інструкцій, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 5 - 7, 11 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позові зазначаються : виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову ( позовів ) до цього самого відповідача ( відповідачів ) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тому доказами, які підтверджують вище викладені обставини є :

Письмові докази ( ст. 94 КАС України ), а саме : копія паспорта ОСОБА_1 ; копія довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № ; копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 ; копія посвідчення водія ОСОБА_1 ; копія постанови серії БАВ № 262653 від 13.03.2022; копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 ; копія адвокатського запиту, копія фіскального чеку. Оригінал оскаржуваної постанови знаходяться в Управлінні поліції.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 91 КАС України, показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Згідно ч. 1 - 2 ст. 92 КАС України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання ( перебування ) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Свідки : ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) можуть повідомити про відомі їм обставини, що викладені у позовній заяві та мають значення для справи.

Зазначені ним докази є належними, так як містять інформацію щодо предмета доказування, є допустимими, так як одержані відповідно до вимог Закону, є достовірними, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, є достатніми, так як у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ст. 73-76 КАС України ).

Заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення доказів або позову ОСОБА_1 не здійснював.

ОСОБА_1 не подав іншого позову до відповідача з цим самим предметом та з тих самих підстав.

ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу, що попередньо складають 2 500 грн.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки ( відеозапису ), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом ( посадовою особою ), правомочним розглядати скаргу.

Оскаржувана постанова винесена 13.03.2022, а тому останній день її оскарження є 23.03.2022.

Прохав : Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 262653 від 13.03.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАЛ в розмірі 850 грн. - визнати незаконною та скасувати, а справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні притягуваний та його адвокат позов підтримали із викладених в ньому підстав та у відповіді на відзив, надавши усі можливі докази на його підтвердження.

Представник відповідача в засідання не з`явився, надавши суду відзив на позов, де прохала відмовити у задоволенні позову із викладених в ньому підстав, допитавши зазначених свідків та надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Допитані в засіданні свідки сторони позивача : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду пояснили, що знаходилися в автомобілі позивача під час їх зупинки на блокпосту та інспектор, який підійшов до водія йому не представившись, грубо вказав, що в авто багато дітей та забрав документи водія. Після чого вони довго чекали, водій телефонував на лінію : «102», оскільки час вже підходив до комендантського часу, та маленька дитина плакала, а інспектор до них не підходив та документи не повертав. Після чого, водій звернувся до інспектора,щоб він вирішив вже щодо питання, але останній водія не відпустив, а лише зазначив, що ТЗ може їхати далі. Після чого, ОСОБА_2 сіла за кермо та поїхала з дітьми до дому в с. Терешки, а ОСОБА_1 залишився та інспектор щось йому сказав про фари.

Представник відповідача в засідання заявлених свідків не забезпечив та не надав будь-яких доказів винності позивача, окрім простого заперечення позову у відзиві.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ч. 1, 2 ст. 62 Конституції України ).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на Державу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відтак, забезпечення особі яка притягується до адміністративної відповідальності, права на її участь у процесі прийняття рішення є одним зі складових елементів забезпечення права на захист та права на справедливий суд Це передбачено ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано суду всі можливі докази на підтвердження обставин, на які він посилається у позові.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду докази, які б спростовували доводи позивача щодо безпідставності притягнення його до відповідальності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 5-9, 12, 47, 77, 78, 139, 122-123, 241-245, 246, 250 ч. 6, 251 ч. 2, 286, 293, 295 КАС України, ст. 19, 61, 62 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України 18.12. 2018 № 1026, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов гр. ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАВ № 262653 від 13.03.2022 про накладення на гр. ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАЛ в розмірі 850 гривень - визнати незаконною та скасувати, закривши справу провадженням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення ( ухвали ) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко