Справа № 480/6728/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2023 року Справа № 480/6728/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6728/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2022 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , звернулися до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , мотивуючи вимоги тим, що з 08.05.2022, а позивач ОСОБА_3 , з 07.05.2022, перебувають на військовій службі у зв`яку з мобілізацією, , проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 .
09.07.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ №180 ( по стройовій частині, яким наказано вважати такими, що вибули з пункту постійної дислокації м.Конотоп, самовільно залишили частину 09 липня 2022 року нижчепойменований особовий склад військової частини НОМЕР_1 : солдати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , старший сержант ОСОБА_3 , сержант ОСОБА_1 , молодший сержант ОСОБА_4 , майстер-сержант ОСОБА_2 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , від 09.07.2022 №739 «Про призначення сулужбового розслідування» наказано провести службове розслідування самовільного залишення місця служби та не виконання бойового завдання в бойовій обстановці 11 запасної роти одинадцятьма військовослужбовцями. Проведення службового розслідування доручено заступнику командира батареї з морально-психологічного забезпечення лейтенанту ОСОБА_8 . Термін розслідування визначено до 18 серпня 2022 року.
За результатами службового розслідування складений акт службового розслідування, а 22.09.2022 командиром частини ОСОБА_7 , виданий наказ №851 «Про результати службового розслідування».
Зі змісту наказу вбачається, що позивачами вчинене дисциплінарне правпорушення, яке полягало в тому, що вони не з`явилися до визначеного бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022 місця служби та не доповіли про причини своєї неявки на службу, чим порушили військову дисципліну та вимоги абз.1 ст.11, ст.12, ст.16, абз. 15,16 ст. 128, абз.2 ст.199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Цим наказом позивачі притягнуті до дисциплінарної відповідальності відповідно до п. «б» ст.48 та ст.55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у вигляді догани.
Крім того, відповідно до зазначеного наказу прийняте рішення про невиплату щомісячної премії за липнь та додаткової винагороди, а аткож про повідомлення керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері про вчинення військовослужбовцями правопорушення, передбаченого ст.407 КК України.
Позивачі вважають накази №180 від 09.07.2022 та №851 від 22.09.2022 протиправними та просять їх скасувати, зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити грошове забезпечення у повному обсязі. В обгрунтування вимог зазначають, що службове розслідування проведено неповно, не об`єктивно, однобічно, з порушенням встановленого строку і процедури. Обставини, що трактувались на користь позивачів, посадовою особою, що проводила службове розслідування були проігноровані. У зв`язку з тим, що наказ №739 від 09.07.2022р. про призначення службового розслідування до відома військовослужбовців, щодо яких проводилось службове розслідування не доводився, останніх було позбавлено можливості реалізувати передбачені п 3 розділу IV Порядку № 608 права, що призвело до неповноти та необ`єктивності службового розслідування. Акт службового розслідування складено тільки 22.09.2022р., зі спливом більше двох місяців з дати призначення службового розслідування. Документів, які б свідчили про продовження строку службового розслідування до Акту не додано, не міститься такого посилання і в самому Акті.
При цьому, позивачі зазначають, що під час проведення службового розслідування їх не опитували при тому, що вони перебували в запасній роті з дислокацією в Полтавської області, місця служби не залишали. Бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022р., як стверджують позивачі, до їхнього відома належним чином доведено не було, з самим розпорядженням позивачів не ознайомлювали. Позивачі зазначають, що командиром 11 запасної роти ОСОБА_9 було повідомлено (оголошено) про наявність розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 про необхідність вибуття в зону бойових дій, жодних конкретних прізвищ військовослужбовців не зазначалось.
Водночас, саме цього дня, 08.07.2022р., позивачі прибули в 11 запасну роту як такі, що були переведені в 11 запасну роту з 2 стрілецького батальйону вч НОМЕР_1 за хворобами та станом здоров`я. Зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 з висновокм ВЛК "Обмежено придатний" (у військовий час). Зазначені військовослужбовці намагалися офіційно повідомити керівництво 11 запасної роти про свій стан здоров`я чи хворобу, однак, їм було відмовлено у прийнятті рапортів. Також, 09.07.2022 р. позивачі надавали пояснювальну записку на спеціальному бланку для ВСП. Проте, жодні пояснення військовослужбовців щодо неможливості виконання бойових розпоряджень, не взяті до уваги ні командиром роти, ні командиром в/ч.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задовлення вимог заперечив, зазначивши, що 08.07.2022р. командиром запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_9 до позивачів в районі н.п. Вікторія, Полтавської області, було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022р. №568, щодо направлення (переміщення) їх для виконання бойових завдань в зону відповідальності військової частини НОМЕР_1 , в районі м. Бахмута, Донецької області. Однак, всупереч відданому бойовому наказу (бойове розпорядження №568) військовослужбовці запасної роти військової частини НОМЕР_1 відмовились його виконувати та не прибули ні 09.07.2022р., ні 10.07.2022р. до визначеного місця служби, що підтверджується поясненнями заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_10 .
У зв`язку із тим, що позивачі 09.07.2022р., без поважних причин, не з`явились до визначеного місця служби м. Бахмута, що командуванням військової частини було розцінене як самовільне залишення військової частини, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2022р. № 180 їх було знято з усіх видів забезпечення, з 09.07.2022р. вони вважались такими, що самовільно залишили військову частину.
Призупинення грошового забезпечення військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, з дня самовільного залишення військової частини або місця служби, прямо передбачено абз. 9 п.15 Розділу І наказу Міністерства оборони № 260 від 07.06.2018р.
З метою уточнення причин та умов самовільного залишення місця служби в районі виконання бойового завдання в бойовій обстановці одинадцятьма військовослужбовцями запасної роти військової частини НОМЕР_1 , серед яких були і позивачі, 09.07.2022 наказом командира в/ч НОМЕР_1 №739 було призначено службове розслідування. Службовим розслідуванням встановлено, що вказані військовослужбовці відмовились виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 і такі дії мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 КК України.
22.09.2022р. командиром військової частини НОМЕР_1 було затверджено акт службового розслідування та видано наказ № 851 за результатами службового розслідування.
У відповідності із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2022р. № 859 про результати службового розслідування, покладено обов`язок на особу яка проводила службове розслідування повідомити керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері про вчинення військовослужбовцями запасної роти дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 КК України.
Відповідач вважає, що в ході службового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що позивачі самовільно залишили (не з`явилися до визначеного місця служби) військову частину.
При цьому, відповідач погоджується з тим, що службове розслідування не було проведено у визначений Порядком №608 термін ( два місяці), а тривало два місяці і 12 днів, однак, саме в цей період, в серпні 2022р., підрозділи військової частини були виведені на відновлення в зону діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та дислокувались у різних областях України і вже 07.09.2022р. вибули та приєднались до заходів стримування збройної агресії на території Донецької та Луганської областей, відтак порушення встановленого Порядком №608 терміну на проведення службового розслідування було викликано форс-мажорними обставинами а не умисним зволіканням посадових осіб.
Стосовно сумнівів позивачів в частині законності підписання полковником ОСОБА_11 наказу за результатами службового розслідування від 22.09.2022р. № 851, з огляду на те, що наказом №840 від 16.09.2022р. командиром військової частини НОМЕР_1 призначений полковник ОСОБА_12 , відповідач повідомив, що командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_11 здав посаду 30.09.2022р., що підтверджується Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 30.09.2022р.
Треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України пояснень не надали.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з 08.05.2022, а позивач ОСОБА_3 з 07.05.2022 перебували на військовій службі у зв`яку з мобілізацією, проходили службу у військовій частині НОМЕР_1 ( а.с. 148-150, 152).
09.07.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ №180 ( по стройовій частині, яким наказано вважати такими, що вибули з пункту постійної дислокації м.Конотоп, самовільно залишили частину 09 липня 2022 року нижчепойменований особовий склад військової частини НОМЕР_1 : солдати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , старший сержант ОСОБА_3 , сержант ОСОБА_1 , молодший сержант ОСОБА_4 , майстер-сержант ОСОБА_2 ( а.с.24)
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , від 09.07.2022 №739 «Про призначення сулужбового розслідування» наказано провести службове розслідування самовільного залишення місця служби та не виконання бойового завдання в бойовій обстановці 11 запасної роти одинадцятьма військовослужбовцями. Проведення службового розслідування доручено заступнику командира батареї з морально-психологічного забезпечення лейтенанту ОСОБА_8 . Термін розслідування визначено до 18 серпня 2022 року. ( а.с. 145)
За результатами службового розслідування складений акт службового розслідування, а 22.09.2022 командиром частини ОСОБА_7 , виданий наказ №851 «Про результати службового розслідування» ( а.с. 140-144), відповідно до якого за нез`явлення до визначеного бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022 місця служби та не доповіді про причини своєї неявки на службу, порушення військової дисципліни та вимог абз.1 ст.11, ст.12, ст.16, абз.15,16 ст.128, абз.2 ст.199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивачів притягнуто до дисциплінарної відповідальності за п. «б» ст.48 та ст.55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України і застосовано стягнення у вигляді догани.
Відповідно до п.2 наказу, наказано не виплачувати позивачам щомісячну премію за липень з перерахунком у вересні, за невихід на службу без поважних причин.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Частинами 1,2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється за Законом України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною четвертою статті 2 цього Закону порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.14 Закону №2232-ХІІ, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ( далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Згідно з вимогами п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
За приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Згідно п. 3 розділу IV Порядку, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).
Як встановлено судом в ході судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, оскаржуваним наказом від 09.07.2022 №180 ( а.с.24) позивачів визнано такими, що з 09.07.2022 самовільно залишили частину та знято з усіх видів забезпечення з 09.07.2022, а з харчового з 10.07.2022 (а.с.52). Підставою вказаного висновку зазначено: довідка-доповідь від 09.07.2022, в якій вказано, що 09.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи майором ОСОБА_10 була виявлена відсутність 11 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі і позивачів), проведеними розшуковими заходами місцезнаходження даних військовослужбовців не встановлено ( а.с. 145 на звороті).
Водночас, із пояснень, наданих заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи майором ОСОБА_10 , вбачається, що 09.07.2022 особовий склад запасної роти за списком, наведному у додатку 1 ( а.с. 147), відмовились від виконання бойового розпорядження командира бригади та переміщення в район виконання завдань за призначенням (а.с. 147 на звороті) .
Також в акті службового розслідування ( а.с.141-144) зазначено, що 09.07.2022 особовий склад запасної роти згідно списку (додаток 3, в тому числі і позивачі) відмовився від виконання бойового розпорядження командира бригади та переміщення в район виконання завдань за призначенням .
При цьому, позивачі у позові стверджують, що 09.07.2022 військову частину вони не залишали, знаходились у місці дислокації запасної роти в н.п. Полтавської області.
Зазначений факт відповідачем не заперечувався, проте, відповідач зазначив, що не з`явлення позивачів до визначеного місця служби - м. Бахмута, командуванням військової частини було розцінене як самовільне залишення військової частини, оскільки після 08.07.2022р., позивачі повинні були знаходитись в районі м. Бахмута, а не в н.п. Полтавської області.
За таких обставин, зважаючи на те, що позивачі знаходились у місці дислокації запасної роти в н.п. Полтавської області, суд вважає, що відсутні підстави для кваліфікації їх дій як самовільне залишення військової частини. Протилежного відповідач не довів та не надав суду доказів відсутності позивачів у спірний період на території військової частини, у місці дислокації в н.п. Полтавської області.
Таким чином, висновок командира військової частини, викладений у наказі №180 від 09.07.2022, яким позивачі визнані такими, що самовільно залишили частину 09.07.2022, а також зняті з усіх видів забезпечення є передчасним та не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема і в тій частині, що військовослужбовці вибули з м.Конотоп, в той час як вони перебували на території військової частини, у місці дислокації в н.п. Полтавської області. Відтак, спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що стосується позивачів.
Перевіряючи на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 22.09.2022р. №851, суд зазначає таке.
Як встановлено судом, за результатами проведеного службового розслідування було встановлено, що 08.07.2022 командиром запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_9 до особового складу, зокрема і до позивачів, було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2022 №568 щодо виконання особовим складом запасної роти бойових завдань в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_1 . 09.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_10 була виявлена відсутність 11 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивачів, в районі зосередження.
В акті службового розслідування також зазначено, що 09.07.2022 особовий склад 11 запасної роти, в тому числі і позивачі, відмовилися від виконання бойового розпорядження та переміщення в район виконання завдань за призначенням (а.с. 141-144).
Отже відповідно до змісту наказу №851 від 22.09.2022, прийнятого на підставі вказаного акту службового розслідування, підставою для накладення на позивачів дисциплінарного стягнення догана стало те, що вони не виконали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022.
Суд звертає увагу на те, що позивачі у своїй позовній заяві заперечують факт доведення до них належним чином вказаного розпорядження, оскільки капітаном ОСОБА_9 лише було оголошено про наявність такого розпорядження та запитано, хто бажає поїхати, конкретні прізвища не зазначались.
З акту службового розслідування суд вбачає, що під час його проведення досліджувалися довідка доповідь про самовільне залишення військової частини; пояснення майора ОСОБА_10 , та витяги із наказів про призначення на посади військовослужбовців.
При цьому, пояснення капітана ОСОБА_9 , який, як зазначено в акті службового розслідування, доводив до відома особового складу бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022, в матеріалах службового розслідування відсутнє.
Також відсутні в матеріалах службового розслідування як пояснення позивачів так і акти про відмову від надання пояснень, не з`ясовані причини неприбуття в район виконання завдань за призначенням, не надана оцінка медичним довідкам, наданих позивачами ( а.с. 25-29).
Враховуючи викладене, суд вважає висновки спірного службового розслідування щодо позивачів передчасними, такими, що здійсненні без дослідження та урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, як наслідок і наказ прийнятий за результатами службового розслідування в частині, що стосується позивачів не може вважатися правомірним.
З огляду на те, що наказ №851 від 22.09.2022 стосується не тільки позивачів, а і інших військовослужбовців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування п.1 наказу №851 від 22.09.2022 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачів та накладення на них дисциплінарного стягнення догана; визнання протиправним та скасування п.2 наказу №851 від 22.09.2022 щодо не виплати позивачам щомісячної премії за липень 2022; визнання протиправним та скасування п.3 наказу №851 від 22.09.2022 щодо не виплати позивачам за липень 2022 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168.
Водночас, в частині позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачам всі види грошового забезпечення (в тому числі додаткову грошову винагороду та надбавку), що не виплачувались з червня 2022 року, суд зазначає, що ні позовна заява, ні відповідь позивачів на відзив, не містять обґрунтування вказаної вимоги та не підтверджуються жодними доказами, окрім посилання на неправомірність вищевказаних оскаржуваних наказів.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що вказана вимога повинна розглядатись саме як похідна від основних вимог про визнання протиправними та скасування вищевказаних наказів.
Суд зазначає, що з урахуванням того, що накази відповідача №180 від 09.07.2022 та №851 від 22.09.2022 щодо позивачів судом визнані протиправними та такими, що підлягають скасуванню, підлягає поновленню і право позивачів на належне їм грошове забезпечення, яке було зупинено вказаними наказами, а саме з 09.07.2022, а також нарахування та виплату премії та грошової винагороди за липень 2022.
Інших підстав для задоволення позовної вимоги позивачів у даній частині судом не встановлено, тому в цій частині позовні вимог не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №180 від 09.07.2022 в частині щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2, 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №851 від 22.09.2022 в частині щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 грошове забезпечення, нарахування та виплата якого була зупинена наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №180 від 09.07.2022.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 премію за липень 2022 та додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за липень 2022.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах