Справа № 160/11842/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Храмцова Є.В.
від позивача: Александрова І.І., представник;
від відповідача: Прищепа С.І., представник,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоліт-Д» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю,
Обставини справи: 30.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоліт-Д», в якій позивач просить суд:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоліт-Д» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік у розмірі 56 835,10 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 прийнято до розгляду зазначену позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі за наведеним позовом; постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
28.06.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач указує, що в п.1.5. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року №5 зазначено, що суми оплати праці сумісників у формах державних статистичних спостережень відображаються у фонді оплати працівників позаоблікового складу та не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати штатних працівників облікового складу підприємства. Згідно з п.2.6.1. Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 №286 не включаються до облікової кількості штатних працівників, прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств, тобто зовнішні сумісники. Крім цього, ст.119 КЗпП України регламентує поняття мобілізованого як працівника, який виконує державні або громадські обов`язки. Ст.65 Конституції України зобов`язує громадянина України захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України. У п.п.2.2., 2.2.12. Інструкції зі статистики заробітної плати №5 зазначено, що оплата працівникам, які залучаються до виконання державних або громадських обов`язків, якщо вони виконуються в робочий час (мобілізований) входить до фонду додаткової заробітної плати. Відповідно оплата мобілізованим не включається до фонду оплати праці штатних працівників. Отже, відповідач не погоджується з розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій, наведених позивачем, про що листом від 11.05.2023 №256 повідомив органи пенсійного фонду через електронний кабінет і надав свій розрахунок. Також, цього ж дня, відповідач подав до канцелярії позивача копію зазначеного листа і просив позивача здійснити перерахунок нарахованих санкцій згідно з нормативними положеннями та відповісти на цей лист письмово. Органи пенсійного фонду 15.05.2023 повідомили відповідача про направлення цього листа до позивача і теж просили надати відповідь, але така відповідь відповідачем отримана не була. Крім цього, власний розрахунок адміністративно-господарських санкцій відповідач наводить і у відзиві на позовну заяву.
07.07.2023 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги, та зазначив, що відповідач у відзиві не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Позивач указує, що він не має законних повноважень щодо прийому уточнюючих Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також перевірки достовірності заповнення та правильності подання таких розрахунків, у зв`язку з чим у позивача не має законних підстав приймати до уваги, що відповідачем вжито всіх заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році.
21.08.2023 до суду надійшли заперечення відповідача, в яких відповідач підтримав позицію, наведену у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою суду від 31.07.2023 підготовче засідання призначено на 21 серпня 2023 року на 10:00 год.
21.08.2023 підготовче судове засідання відбулось за участю представника позивача Александрової І.І. та представника відповідача Прищепи С.І. У судовому засіданні була оголошена перерва до 13:00 год 04.09.2023.
У підготовче судове засідання, яке відбулось 04.09.2023, з`явились представник позивача Александрова І.І. та представник відповідача Прищепа С.І.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 04.09.2023, суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 20.09.2023 на 10:00 год.
20.09.2023 розгляд справи по суті відбувся за участю представника позивача Александрової І.І. та представника відповідача Прищепи С.І. У судовому засіданні була оголошена перерва до14:00 год. 04.10.2023.
04.10.2023 у судове засідання прибули представник позивача Александрова І.І. та представник відповідача Прищепа С.І.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. В свою чергу, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.
У судовому засіданні 04.10.2023 суд оголосив вступну у резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кріоліт-Д» (відповідач) перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (позивач).
Позивач склав розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій за 2022 рік, що підлягають сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю «Кріоліт-Д», у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Згідно з цим розрахунком:
середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік - 394 особи;
середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, - 2 особи;
норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 16 осіб;
фонд оплати праці штатних працівників - 33640200,55 грн;
кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше одиниць - 14;
сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 1195337,08 грн.
До матеріалів справи надані докази часткової сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1138501,98 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно з ч.3 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» №875-XII (в редакції до 06.11.2022), підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як зазначено у ч.3 ст.18 Закону №875-XII (в редакції, чинній з 06.11.2022) підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.19 Закону №875-XII (в редакції до 06.11.2022) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
З 06.11.2022 положення ст.19 Закону №875-XII змінено, і відповідно до ч.ч.1-2 цієї статті для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Згідно з ч.1 ст.20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Відповідач сплатив частину суми цих санкцій у розмірі 1138501,98 грн.
При цьому, позивач погоджується з тим, що кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у ТОВ «Кріолід-Д», становить 14 місць.
Відповідач уважає, що з суми нарахованої заробітної плати необхідно виокремити суму оплати праці зовнішніх сумісників та мобілізованих співробітників.
Так, у відзиві відповідач указує, що в п.1.5. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року №5 зазначено, що суми оплати праці сумісників у формах державних статистичних спостережень відображаються у фонді оплати працівників позаоблікового складу та не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати штатних працівників облікового складу підприємства. Згідно з п.2.6.1. Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 №286 не включаються до облікової кількості штатних працівників, прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств, тобто зовнішні сумісники. Крім цього, ст.119 КЗпП України регламентує поняття мобілізованого як працівника, який виконує державні або громадські обов`язки. Ст.65 Конституції України зобов`язує громадянина України захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України. У п.п.2.2., 2.2.12. Інструкції зі статистики заробітної плати №5 зазначено, що оплата працівникам, які залучаються до виконання державних або громадських обов`язків, якщо вони виконуються в робочий час (мобілізований) входить до фонду додаткової заробітної плати. Відповідно оплата мобілізованим не включається до фонду оплати праці штатних працівників.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати.
Так, основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (ч.1).
Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч.2).
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ч.3).
Відповідно до п.1.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року №5, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Також, Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року №5, визначає складові фонду основної заробітної плати та складові фонду додаткової заробітної плати. Фонд основної заробітної плати включає нарахування винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків). До фонду додаткової заробітної плати входить, серед інших, оплата за невідпрацьований час: оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством; оплата додаткових відпусток (понад тривалість, передбачену законодавством), наданих відповідно до колективного договору; оплата додаткових відпусток у зв`язку з навчанням та творчих відпусток; оплата додаткових відпусток, що надаються відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( 796-12 ); суми заробітної плати, що зберігаються за основним місцем роботи працівників, за час їхнього навчання з відривом від виробництва в системі підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; суми, нараховані особам, які проходять навчання (підготовку) для роботи на щойно введених у дію підприємствах за рахунок коштів, передбачених у загальних кошторисах будівництва; оплата спеціальної перерви в роботі у випадках, передбачених законодавством, оплата пільгового часу неповнолітнім; оплата працівникам, які залучаються до виконання державних або громадських обов`язків, якщо вони виконуються в робочий час; оплата працівникам-донорам днів обстеження, здавання крові та відпочинку, що надаються після кожного дня здавання крові, або днів, приєднаних за бажанням працівника до щорічної відпустки; оплата, що зберігається за працівником, який підлягає медичному огляду, за основним місцем роботи за час перебування в медичному закладі на обстеженні; оплата простоїв не з вини працівника.
Згідно з п.1.5. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року №5, програми державних статистичних спостережень передбачають облік фонду оплати праці, нарахованого всім працівникам, а також виділення фонду штатних працівників, які перебувають в обліковому складі підприємства, та поділ його на складові.
Фонд оплати праці інших категорій працівників (сумісників або тих осіб, які зайняті за договорами цивільно-правового характеру) розподіляється на складові на загальних підставах згідно з Інструкцією. При цьому суми оплати праці вищезгаданих категорій у формах державних статистичних спостережень відображаються у фонді оплати працівників позаоблікового складу та не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати штатних працівників облікового складу підприємства.
Таким чином, основна, додаткова заробітні плати та інші заохочувальні та компенсаційні виплати становлять в цілому структуру заробітної плати (фонд оплати праці), яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. При цьому, до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам за відпрацьований та невідпрацьований час, тобто і оплата працівникам, які залучаються до виконання державних або громадських обов`язків, якщо вони виконуються в робочий час
Також суд зазначає, що дії щодо: обліку фонду оплати праці, нарахованого всім працівникам; виділення фонду штатних працівників; виділення фонду оплати праці інших категорій працівників, зокрема, сумісників; поділ цих фондів на складові (основну, додаткову заробітні плати, інші заохочувальні виплати); відображення фонду оплати праці сумісників у фонді оплати праці працівників позаоблікового складу тощо здійснюються з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників, яка відображається у формах державних статистичних спостережень, і не можуть впливати на суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, яка, відповідно до Закону №875-XII, визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, тобто, середньої річної заробітної плати всіх працівників.
Крім цього, не погодившись з розрахунком адміністративно-господарських санкцій, відповідач листом від 11.05.2023 №256, надіслав свій розрахунок, в якому визначив суму цих санкцій 1138501,98 грн, яка і була ним сплачена. Фонд оплати праці штатних працівників відповідач визначив у сумі 32040700 грн.
А вже в розрахунку, наведеному у відзиві на позовну заяву, визначена відповідачем сума адміністративно-господарських санкцій складає 1136789,64 грн, фонд оплати праці штатних працівників відповідачем визначені у сумі 31992508,48 грн.
Таким чином, розрахунок адміністративно-господарських санкцій, наведений відповідачем у листі від 11.05.2023 №256, та розрахунок наведений у відзиві різняться, як сумою нарахованих санкцій, так і сумою фонду оплати праці штатних працівників.
До того ж, відповідач погоджується з середньообліковою чисельністю штатних працівників облікового складу за 2022 рік, яка складає 394 особи, і не відокремлює з цих осіб працівників, які працюють за сумісництвом, та тих працівників, які були мобілізовані.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону №875-XII в порядку визначеному постановою Правління Пенсійного Фонду України від 10.03.2023 №14-2 «Про затвердження Порядку та Форми надання Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Пенсійний фонд України надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію про:
- створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
- необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Таким чином, інформацію щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримує з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, яку передає Пенсійний Фонд України.
Інформація Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування формується на підставі даних, які подає податковий агент до Пенсійного Фонду України в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, відповідно до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4.
Відповідно до частин 11, 12 ст. 19 №875-XII Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Створені відділенням Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю оригінали розрахунків передаються Пенсійному фонду України. Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України відповідно до Порядку надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 10 березня 2023 року № 14-1 та Наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 10 березня 2023 року № 17.
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що у нього відсутні повноваження щодо прийому уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також перевірки достовірності заповнення та правильності подання таких розрахунків.
Таким чином, до цієї справи не надано доказів того, що відповідачем вжито всіх заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені вище обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Враховуючи положення ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Старокозацька, буд.52, м. Дніпро, 49000, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кріоліт-Д» (вул. Океанська, 4, м. Дніпро, 49000, ).

Повний текст рішення складено 16.10.2023.

Суддя Н.В. Кучугурна