Справа № 500/2438/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2438/23

10 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чортківське автотранспортне підприємство 16142" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чортківське автотранспортне підприємство 16142» (надалі, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.03.2023 року №1, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.03.2023 року № 1, визнати протиправним та скасувати розпорядження № 208-л від 28.02.2023 року «Про анулювання ліцензії ТВ «Чортківське автотранспортне підприємство 16142».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проведення відповідачем фактичної перевірки ТОВ «Автотранспортне підприємство 16142», призначеної наказом №269-п від 20.02.2023, здійснено з порушенням вимог законодавства, що призвело до прийняття протиправних, на думку позивача, податкових повідомлень-рішень та розпорядження. Вважає, що зі змісту наказу про проведення фактичної перевірки від 20.02.2023 року не вбачається, яку саме інформацію про порушення ТОВ «АТП 16142» тих вимог законодавства, що підпадали під предмет фактичної перевірки, отримав податковий орган, що і стали підставами (у розумінні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України) для прийняття наказу. Крім цього, зазначив, що в наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, тобто відомостей чи документів. Також, на думку позивача, з урахуванням приписів ст. 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», оскаржуване у даній справі розпорядження від 28.02.2023 року прийнято контролюючим органом передчасно та без урахування строків для його прийняття, що визначені Законом. Звернув увагу суду на тому, що відповідачем жодним чином не доведено належними та допустимими доказами, які б засвідчували той факт, що саме на момент подання заяви щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним разом із додатками Товариство зазначило недостовірні дані у поданих документах. Також, відповідач не навів об`єктивних фактів того, що саме на момент подання заяви про видачу ліцензії вказані об`єкти дійсно існували та перебували на території Товариства. Вказав, що на момент подання заяви даних об`єктів не було на території підприємства. Вважає, що відображаючи в акті наявність стаціонарної бочки ємкістю 10000 літрів з прибудовою, яка не внесена у свідоцтво на право власності на нерухоме майно контролюючий орган не зазначає, які норми права передбачають реєстрацію бочки ємністю 10000 літрів та самої прибудови, яка є тимчасовою та не капітальною спорудою.

Ухвалою суду від 26.05.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, у такий спосіб: 1) подати до суду оригінал платіжної інструкції №2875 від 11.05.2023, платіжної інструкції №2888 від 15.05.2023, платіжної інструкції №2889 від 15.05.2023.

Ухвалою суду від 12.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що у контролюючого органу була реальна підстава для проведення перевірки, адже на адресу ГУ ДПС у Тернопільській області надійшов лист від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 10.02.2023 за №355/55/118/01-2023, яким було повідомлено «в ході перевірки діяльності автозаправної станції ТОВ «Чортківське АТП 16142» встановлено факт подання заявником недостовірних даних у документах поданих разом із документами на отримання ліцензії, а саме фактична невідповідність будівель і споруд (свідоцтво на нерухоме майно від 12.06.2012, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 14.06.2012, за записом в реєстрову книгу №3, за реєстром №320…). На думку представника відповідача, фактична перевірка здійснена на законних підставах та у встановленому законом порядку на підставі наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 20.02.2023 №269-п «Про проведення фактичної перевірки». Крім цього, просить врахувати що спірний наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, зокрема, допуском посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, за результатами якої прийняті податкові повідомлення-рішення. Відтак, вважає, що права позивача не можуть бути поновлені шляхом визнання протиправним цього наказу. Отже, на думку представника відповідача, спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та прийнятими у відповідності до вимог чинного законодавства. Просить врахувати, що в ході перевірки була виявлена бочка ємкістю 10000 літрів з прибудовою, яка не внесена у свідоцтво на право власності на нерухоме майно. Зазначив, що за змістом ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», однією із підстав для прийняття розпорядження про анулювання ліцензії, є, серед іншого, встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Також, просить врахувати, у ст. 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», у частині 25 міститься норма, що Розпорядження про анулювання ліцензії приймається на шістнадцятий день з дня наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акту, що є підставою для анулювання ліцензії. Проте, вважає, що уся ст.3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» стосується отримання ліцензій суб`єктами господарювання виключно на виробництво підакцизних товарів; що стосується пального, то вона регулює правовідносини щодо отримання ліцензії на право виробництва пального. Звернув увагу суду на тому, що ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» на відміну ід ст.3 вказаного Закону не містить у собі жодних обмежень щодо термінів приймання розпоряджень щодо анулювання ліцензії після вручення суб`єкту господарювання акта перевірки.

Представник позивача подав також додаткові пояснення, в яких зазначив наступне. Вважає, що лист від 10.02.2023 не може слугувати підставою для призначення фактичної перевірки, оскільки такий містить лише загальні тези щодо порушення позивача вимог законодавства; жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують викладені обставини у листі Управління стратегічних розслідувань долучено не було (протоколи, акти тощо). Вважає, що відповідач не навів жодної норми матеріального права, де визначено обов`язок здійснювати державну реєстрацію права власності на будь-яку стаціонарну бочку і прибудову, яка не є капітальною спорудою; відсутність вказаної норми щодо обов`язкової реєстрації права власності на вказані об`єкти є закономірною та логічною, оскільки такі об`єкти не мають статусу капітальної споруди і переміщення таких є можливим без їх знецінення та зміни призначення. На думку представника позивача, в даному випадку законодавець визначив обов`язок отримувача ліцензії подавати до заяви щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним саме дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Також, на переконання позивача, не заслуговує на увагу, посилання відповідача на те, що за п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України контролюючий орган має право призначення перевірку з підстав здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, оскільки в наказі не відображено такого посилання.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням зібраних доказів, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Чортківське АТП 16142» зареєстровано суб`єктом підприємницької діяльності зареєстровано суб`єктом підприємницької діяльності з 12.03.2010, основним видом діяльності якого є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення КВЕД 49.31.

Наказом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 20.02.2022 року №269-п вирішено провести фактичну перевірку ТОВ «Чортківське автотранспортне підприємство 16142» () за адресою провадження діяльності: Тернопільська область, Чортківський район, м. Чортків, вул. Степана Бандери, буд 60, з питань наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів - лічильників та рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, дотримання встановлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюються вимогами Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», (зі змінами та доповненнями); Перевірку розпочати 21 лютого 2023 року тривалістю 10 діб у відповідності до вимог статей 80,81,82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями); період перевірки з 01.01.2023 по 02.03.2023.

За результатами проведено фактичної перевірки, посадовими особами податкового органу складено Акт (довідку) про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС від 21.02.2023 року.

Перевіркою встановлено: на АЗС, за адресою провадження діяльності: Тернопільська область, Чортківський район, м. Чортків, вул. С. Бандери, буд 60, де здійснює господарську діяльність ТОВ «Чортківське автотранспортне підприємство 16142» (КОД ) встановлення порушення порядку проведення розрахунку, а саме: не ведеться у порядку передбаченому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації; здійснюється продаж товарів (паливно - мастильні матеріали) на загальну суму 13095,00 грн., (перелік та кількість паливно - мастильних матеріалів наведено у відомості - розписці, яка додається до акту перевірки), без підтверджуючих документів, щодо надходження даного товару, тобто не надано під час перевірки, яка проводилась документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходилися на місці продажу (господарському об`єкті АЗС), а також інформація про надходження паливно - мастильних матеріалів (пального) не занесеного до журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою Ns 13 - МП та змінного звіту АЗС за формою №17 - НП. Крім того в ході фактичної перевірки АЗС ТОВ «Чортківське Автотранспортне підприємство 16142» () за адресою провадження діяльності: Тернопільська область, Чортківський район, м. Чортків, вул. Степана Бандери, буд 60, встановлено факт подання заявником недостовірних даних у документах поданих разом із документами на отримання ліцензії, а саме, фактична невідповідність будівель, споруд, (свідоцтво про право власності від 12.06.2012 серія САС №782948, за записом в реєстрову книгу №3, за реєстром №320), відсутність стаціонарної бочки ємкістю 10000 літрів з прибудовою, яка не внесена у свідоцтво на право власності на нерухоме майно.

За результатами перевірки встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами і доповненнями; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, (із змінами і доповненнями); п. 10.2 розділу 10 Інструкції про прядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496.

На підставі акту перевірки №1120/19-00-09-01/03118877 від 22.02.2023, 09.03.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення рішення №1, яким за порушення п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами і доповненнями), застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 13095,00 грн.

На підставі акту перевірки №1120/19-00-09-01/03118877 від 22.02.2023, 09.03.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення рішення №1, яким за порушення п. 85.2 ст.85 ПК України, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту (ів) 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1020,00 грн.

Також, 28.02.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято Розпорядження №208-л «Про анулювання ліцензії ТОВ «Чортківське автотранспортне підприємство 16142», згідно якого відповідно до статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 №485/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» із змінами і доповненнями, на підставі встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, вирішено анулювати ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання ТОВ «Чортківське автотранспортне підприємство 16142», місцезнаходження: України, Тернопільська область, м.Чортків, вул. Степана Бандери, буд.60, реєстраційний номер:2000050, дата реєстрації 23.12.2020, термін дії з 23.12.2020 до 23.12.2025.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями рішеннями та спірним розпорядженням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні вимоги до контрольно-перевірочного заходу податкового органу у вигляді фактичної перевірки, зокрема щодо порядку, підстав та умов її проведення, врегульовано главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Так, за приписами пункту 75.1 та підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Відповідно до статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з визначених кодексом підстав.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлено статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (пункт 81.1 статті 81 Податкового кодексу України).

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу І цього Кодексу (пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України).

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки (пункт 86.5 статті 86).

Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання (пункт 86.6 статті 86 Податкового кодексу України).

При цьому, суд звертає увагу, що абзацом «в» підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, врегульовано, що податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті зупиняються, крім фактичних перевірок.

У спірному випадку фактичну перевірку проведено у відповідності до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення», статті 20, пунктом 75.1. статті 75, підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2. статті 80, статті 19-1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), з метою дотримання вимог Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95- ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», (зі змінами і доповненнями) та інших нормативно - правових актів, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів.

Доказів оскарження наказів на проведення перевірки учасниками справи суду не подано та судом таких доказів не здобуто.

В межах даної судової справи судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Тернопільській області 21.02.2023 перед початком перевірки ознайомлено з наказом №269-п від 20.02.2023 головного бухгалтера ТОВ «Чортківське АТП 16142» - ОСОБА_1 , та вручено їй один примірник Наказу, що підтверджується її особистим підписом у копії Наказу.

Перед початком перевірки ОСОБА_1 були пред`явлені службові посвідчення та направлення від 20.02.2023 №414/09-01, №415/09-01, №416/09-01 на проведення фактичної перевірки, що також підтверджується її підписом, що вбачається з копії направлень.

Також, з актом (довідкою) про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС ОСОБА_1 була ознайомлена та один примірник акту отримала, зауважень до акту перевірки немає.

Як неодноразово наголошував Верховний суд, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також прийняті за результатами такої перевірки рішення.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту ухвалення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16, від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15 та від 12.03.2019 у справі № 826/630/15.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, у наказі про проведення зазначається дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Суд зазначає, що не зазначення підстави (іншої аніж нормативна) в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, проведеної на підставі такого наказу, позаяк, пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України чітко вказано, що в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, «визначену цим Кодексом».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №460/1239/19 від 21.01.2021.

При цьому, судом зазначає, що в констатуючій частині наказу, податковий орган, керуючись підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення», статті 20, пунктом 75.1. статті 75, підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2. статті 80, статті 19-1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), визначив таким чином нормативну підставу для проведення фактичної перевірки АЗС позивача.

Водночас, формулювання податковим органом: в констатуючій частині наказів фрази «з метою дотримання вимог Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95- ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», (зі змінами і доповненнями) та інших нормативно - правових актів, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів» зазначено в межах наявних у податкового органу повноважень, оскільки воно відповідає підпунктами 80.2.2, 80.2.5, пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України щодо підстав проведення перевірки.

Суд враховує, що окрім підпунктів 80.2.2, 80.2.5, пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, податковим органом у констатуючій частині наказу в якості нормативної підстави вказано також і підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 Податкового кодексу України, проте, не зазначення вказаної підстави у наказі аналогічним чином як і інші підстави, а саме: підпункт 80.2.2, 80.2.5, пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, тобто текстово не свідчить про протиправність такого наказу, як про це стверджує позивач.

Отже, у сукупності наведених обставин, на думку суду, у спірному випадку, ГУ ДПС у Тернопільській області провела фактичну перевірку господарської діяльності позивача на встановлених законом підставах.

Стосовно оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень -рішень, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначені Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 06.07.1995.

Передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

У відповідності до норм статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Судом встановлено, що за результатом проведення фактичної перевірки позивача посадовими особами податкового органу зафіксовано порушення ним вимог пункту 12 статті 3 Розділу ІІ Закону України №265/95-ВР щодо не забезпечення обліку товарних запасів з місцем їх реалізації/зберігання.

Підставою для такого висновку слугувало те, що під час проведення перевірки посадовим особам контролюючого органу не було надано документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходилися на місці продажу (господарському об`єкті АЗС), а також інформацію про надходження паливно - мастильних матеріалів (пального) не занесено до журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13 - МП та змінного звіту АЗС за формою №17 - НП.

Суд наголошує, що диспозиція пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачає обов`язок позивача, як суб`єкта господарювання, вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації чи зберігання, а також надавати відповідні документи, які б засвідчували такий облік, на вимогу уповноваженої особи контролюючого органу. Окрім цього, зазначена норма містить й обов`язок суб`єкта господарювання під час проведення перевірки щодо надання не тільки документів обліку товарів, але й документів, які б засвідчували й їхнє походження.

Суд звертає увагу, що будь-яких спростувань щодо суті виявленого порушення позивачем суду не подано, та судом доказів спростувань вказаного порушення не здобуто.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку (постанова Верховного суду від 11.09.2020 року по справі №812/692/17).

В той же час, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень (пункт 121.1 статті 121 ПК України).

Аналіз наведених положень ПК України свідчить про те, що витрати на придбання товару/отримання послуг, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит з податку на додану вартість, мають бути підтверджені фактично здійсненими господарськими операціями, належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність цих операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника. Такі документи платник податку зобов`язаний подати до перевірки, а у разі наявності обставин, які це унеможливлюють - після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції передбачені п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не подано до суду доказів надання контролюючому органу оригіналів документів або їх копій, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходилися на місці продажу (господарському об`єкті АЗС), а також інформацію про надходження паливно - мастильних матеріалів (пального).

Відтак, перевіряючи спірні у даній справі податкові повідомлення - рішення від 09.03.2023 №1 та №1 на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що такі податкові повідомлення-рішення є правомірними та такими, що прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження № 208-л від 28.02.2023 року «Про анулювання ліцензії ТОВ «Чортківське автотранспортне підприємство 16142», суд зазначає, що така позовна вимога підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, а також посилення боротьби з незаконним його виробництвом та обігом на території України регулює Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Згідно із ст.15 Закону №481/95-ВР ліцензії на всі види діяльності, передбачені цією статтею, видаються за умови обов`язкової реєстрації об`єкта оподаткування відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: - документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; - акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; - дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі:

заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

несплати чергового платежу за ліцензію;

встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);

встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;

рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем;

порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії;

встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), не зазначені в ліцензії;

встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії;

порушення термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії;

відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

Отже, органи податкового органу наділені повноваженнями щодо анулювання ліцензій на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним з підстав, в тому числі отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами.

Як вбачається зі змісту наведених вище приписів статті 15 Закону № 481/95-ВР, законодавством чітко регламентовано послідовну процедуру анулювання ліцензій на роздрібну торгівлю пальним, яка полягає у наступному:

- встановлення обставини, яка визначена статтею 15 Закону № 481/95-ВР, як підстава для анулювання ліцензії;

- прийняття органом, який видав ліцензію, письмового розпорядження про її анулювання;

- внесення відомостей про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Як вже встановлено судом, підставою для анулювання ліцензії у спірному випадку стали обставини встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Зокрема, відповідач зазначає про те, що в ході перевірки була виявлена бочка ємкістю 10000 літрів з прибудовою, яка не внесена у свідоцтво про право власності на нерухоме майно, підтвердженням чого слугує акт про результати фактичної перевірки №1120/19-00-09-01/03118877 від 22.02.2023, а також фотографії комплексу провадження господарської діяльності ТОВ «Чортківське АТП 16142», зроблені працівниками ГУ ДПС у Тернопільській області.

Суд зазначає, що ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

З цього приводу суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 01.11.2022 року у справі №560/377/20.

Колегія суддів Верховного Суду у вказаному рішенні зазначила, що питання достатності документів для здобуття права на реалізацію пального підлягає досліджено самим же відповідачем на стадії розгляду заяви особи про надання ліцензії.

Натомість, у випадку анулювання ліцензії відповідач має керуватись положеннями частини сорок сьомої статті 15 Закону №481/95-ВР, якою передбачено вичерпний перелік підстав для таких дій податкового органу, зокрема, отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою про отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що вона містить конкретні умови щодо її застосування, зокрема, наявність інформації від уповноважених органів щодо непогодження/не видання документів - копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії. Тобто інформація органу має стосуватись конкретно визначених документів та такі документи мають подаватись особою при отриманні ліцензії.

Те саме стосується й підстави для анулювання ліцензії у разі встановлення факту подання недостовірних даних у документах, оскільки такі документи мають бути саме подані особою для отримання ліцензії.

Тобто, відповідальність суб`єкта у вигляді анулювання ліцензії може мати місце тоді, коли контролюючим органом достовірно встановлено, що конкретний документ, наявний серед інших документів, які подавались разом з заявою для отримання ліцензії, насправді не видавався відповідним органом, відтак є підробленим (сфальшованим), або містить недостовірну інформацію.

Зі змісту матеріалів даної адміністративної справи слідує, що на адресу ГУ ДПС у Тернопільській області надійшов лист від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 10.02.2023 №355/55/118/01-2023, яким було повідомлено про те, що в ході перевірки діяльності автозаправної станції ТОВ «Чортківське АТП 16142» встановлено факт подання заявником недостовірних даних у документах поданих разом із документами на отримання ліцензії, а саме фактична невідповідність будівель і споруд (свідоцтво на нерухоме майно від 12.06.2012, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 14.06.2012, за записом в реєстрову книгу №3, за реєстром №320).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивачу 30.12.2020 видано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним 2000050, термін дії якої до 23.12.2025

У постанові від 01.11.2022 у справі №560/377/20 Верховний Суд зазначив, що питання достатності документів для здобуття права на реалізацію пального підлягає дослідженню самим же органом доходів і зборів на стадії розгляду заяви особи про надання ліцензії.

Отже, видавши позивачу зазначену вище ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на підставі доданих до заяви документів та визнавши їх достатніми для її отримання, контролюючий орган у подальшому не вправі посилатися на їх недостовірність, як підставу для анулювання раніше виданої ліцензії.

При цьому, як було встановлено раніше, фактів подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, матеріали справи не містять, оскільки відповідачем не подано жодних доказів про наявність на території позивача бочки ємністю 10000 л. станом на день звернення до контролюючого органу про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (10.12.2020), зареєстровано контролюючим органом за №6881/11), на день її отримання (23.12.2020) та на день отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно товариства (12.06.2012), яка виявлена під час фактичної перевірки 21.02.2023.

Відповідно до абзацу 2 статті 16 Закону № 481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

При цьому, матеріали даної справи не містять доказів того, що відповідачем встановлено факти подання позивачем до податкового органу недостовірних відомостей чи підроблених документів для отримання ліцензії, що, на думку суду, свідчить про відсутність підстав для видання оскаржуваного розпорядження.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

З урахуванням викладеного на переконання суду, відповідач не довів, що, приймаючи спірне розпорядження, діяв у порядку та спосіб, визначених законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини третьої ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження № 208-л від 28.02.2023 року «Про анулювання ліцензії ТОВ «Чортківське автотранспортне підприємство 16142».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чортківське автотранспортне підприємства 16142" 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 10 жовтня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Чортківське автотранспортне підприємство 16142" (місцезнаходження: вул. Степана Бандери, 60, м. Чортків, Тернопільська область,48501 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.