Справа № 380/1766/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/1766/23 пров. № А/857/12522/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

з участю секретаря Бедрій В.Р.,

представника позивача Бориславського А.Л.,

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, про скасування наказу,-

суддя в 1-й інстанції Кравців О.Р.,

час ухвалення рішення 31.05.2023 року, 10:38 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 12.06.2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці, про скасування наказу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці від 12.01.2023 №20-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що причинами і умовами, що призвели до вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, є неналежне виконання безпосередньо посадових обов`язків, а також неналежний контроль за діями підпорядкованого особового складу з боку безпосереднього керівника. Вважає наказ Львівської митниці від 12.01.2023 №20-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» у вигляді догани законним та таким що винесений із дотриманням норм чинного законодавства України. Під час внесення в.о. державного інспектора ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Петрушкевичем Юрієм Євгенійовичем інформації до ЄАІС про прибуття в ЗМК транспортних засобів, які оформленні за митними деклараціями від 30.06.2022 UА209180/2022/045977, UА209180/2022/045935, UА209180/2022/045937, UА209180/2022/045948, UА209180/2022/045949, UА209180/2022/045969 та UА209180/2022/045971, ним не встановлено фактичну дату та час надходження цих ТЗ в ЗМК, чим не дотримано вимог пункту 3.12 розділу ІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.10.2012 №1066, що призвело до митного оформлення цих МД з порушенням вимог частини 1 статті 263 МК України та, як наслідок, до неправомірного звільнення від сплати митних платежів відповідно до норм Закону України від 24.03.2022 №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану».

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Городок» Львівської митниці.

Наказом Львівської митниці Державної митної служби від 07.12.2022 №317-дс порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , арк.спр.119/

Комісією створеною відповідно до вказаного наказу розглянуто дисциплінарну справу державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Городок» Львівської митниці Петрушкевича Юрія Євгенійовича за фактами, викладеними у доповідній записці заступника начальника відділу проведення митного аудиту від 17.11.2022 №.7.4-19/21/194/159.

На підставі зібраних в ході здійснення дисциплінарного провадження документів, матеріалів та пояснень, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають вирішальне значення для розгляду дисциплінарної справи, Дисциплінарна комісія дійшла наступного висновку: державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Городок» Львівської митниці (станом на 30.06.2022 - в.о. державного інспектора ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці) Петрушкевичем Юрієм Євгенійовичем під час внесення інформації до ЄАІС про прибуття в ЗМК транспортних засобів, які оформленні за МД від 30.06.2022 UА209180/2022/045977, UА209180/2022/045935, UА209180/2022/045937, UА209180/2022/045948, UА209180/2022/045949, UА209180/2022/045969 та UА209180/2022/045971 не встановлено фактичну дату та час надходження цих ТЗ в ЗМК, чим не дотримано вимог пункту 3.12 розділу ІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.10.2012 №1066, що призвело до митного оформлення цих МД з порушенням вимог частини першої статті 263 МК України та, як наслідок, до неправомірного звільнення від сплати митних платежів відповідно до норм Закону України від 24.03.2022 №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» на суму 502889,51 грн., чим не дотримано вимог п.п. 3.1, 3.2 Посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок», затвердженої в.о. начальника Львівської митниці Іллею Ніжніковим, та вчинено дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу».

Наказом Львівської митниці від 12.01.2023 №20-дс застосовано до державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення догану /Т.1, арк.спр.118/.

Вважаючи зазначений наказ неправомірним ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, нормами Конституції України, Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про державну службу державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України Про державну службу цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За змістом ст. 8 Закону України Про державну службу державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну службу державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону України Про державну службу за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 65 Закону України Про державну службу передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 цієї ж статті).

За правилами ст. 66 Закону України Про державну службу до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби (ч. 1).

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч. 2).

Згідно з приписами ст. 67 Закону України Про державну службу дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (ч. 1).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;

3) високі показники виконання службових завдань;

4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (ч. 2).

Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у ч. 2 цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця (ч. 3).

Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього;

4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп;

5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку (ч. 4).

Законом України від 24.03.2022 №2142-IX, який набрав чинності 05.04.2022, «Про внесення змін до Податкового кодексу України (далі ПК України) та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» внесено зміни у розділі XX «Перехідні положення» ПК України, а саме, п. 69 підрозділу 10 доповнено підп. 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Також згаданим Законом 2142-ІХ, згідно з його Прикінцевими та перехідними положеннями, внесено зміни до Митного кодексу України (далі МК України)у розділі XXI Прикінцеві та перехідні положення доповнено, зокрема, п. 9-11 такого змісту: «Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу».

01.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування від 21.06.2022 №2325-ІХ», згідно з яким внесено зміни до Податкового та Митного кодексів України відповідно до яких, зокрема з 01.07.2022 втратили чинність:

- п. 69.23 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, абзац 2 підп. 1 та підп. підп. 2 та 4 п. 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України;

- п. п. 69.24 та 69.25 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та абзаци 1, 3, 4 підп. І п. 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України.

Відтак, з 00:00 01.07.2022 вказані пільги не застосовуються, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 МК України та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 461 «Про затвердження переліку товарів, ввезення яких на митну територію України та/або переміщення територією України прохідним та внутрішнім транзитом здійснюється за умови обов`язкового надання митним органам забезпечення сплати митних платежів» при ввезені транспортних засобів на митну територію України, та/або переміщенні територією України прохідним та внутрішнім транзитом забезпечення сплати митних платежів є обов`язковим.

Колегія суддів зазначає, що спірні транспортні засоби, були пропущені через митний кордон України та оформлені у режим внутрішнього транзиту без обов`язкового надання митним органам забезпечення сплати митних платежів, так як сума митних платежів на той момент становила 0 гривень 0 копійок. Тобто операція з ввезення товарів на митну територію України була розпочата 30.06.2022 в пункті пропуску.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 28.06.2023 по справі №160/11478/22. Зокрема, Верховний Суд вказав, що під ввезенням товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезенням товарів, транспортних засобів за межі митної території України Митний кодекс України має на увазі сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України. Статтею 74 МК України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим (ч. 1 ст. 258 МК України). З наведеного висновується, що ввезення товару на митну територію України як операція, з якою в даному випадку законодавець пов`язує звільнення від обов`язку сплати митних платежів, не обмежується лише фактичним (фізичним) перетином товару через митний кордон України, натомість, така являє собою певний алгоритм дій, який складається з виконання низки необхідних митних формальностей.

Згідно ст. 322 МК України, товари, які переміщуються через митний кордон України, транспортні засоби комерційного призначення, якими вони переміщуються через митний кордон України, пред`являються у незмінному стані для митного контролю, а документи на ці товари, транспортні засоби подаються митним органам у в місцях на митній території України, встановлених митними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення, не пізніше ніж через гри години після прибуття зазначених товарів у визначене митними органами місце. Особа, яка доставила товари, транспортні засоби комерційного призначення у місце, визначене митними органами, зобов`язана повідомити про це відповідний митний орган у мінімально можливий строк, а в разі прибуття поза робочим часом, встановленим для митного органу, - у мінімально можливий строк після початку роботи цього органу.

Крім того, ч. 4 ст. 200 МК України передбачено, що у місці доставки товари і транспортні засоби пред`являються, а документи на них передаються митному органу у мінімально можливий строк після їх прибуття, а в разі прибуття поза робочим часом, встановленим для митного органу, - у мінімально можливий строк після початку роботи цього органу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що проставлення відміток в ЄАІС про «умовне завершення переміщення товарів» 30.06.2022 свідчить про те, що 30.06.2022 у відділ митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці (митному органу в місці на митній території України, встановленому митним органом для здійснення митного контролю та митного оформлення) було подано документи на ці товари, транспортні засоби, і особа, яка доставляла ці товари у місце, визначене митними органами, повідомила про доставку товару цей митний орган.

Колегія суддів зазначає, що доставка транспортних засобів, які оформлені за митними деклараціями від 30.06.2022 року UА209180/2022/045977, UА209180/2022/045935, UА209180/2022/045937, UА209180/2022/045948, UА209180/2022/045949, UА209180/2022/045969 та UА209180/2022/045971 здійснювалася автовозом з р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , якому керівником ВМО №2 МП «Городок» Жуком В. надано дозвіл на зміну місця прибуття автовоза з р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , а саме дозволено змінити доставку з Тернопільської митниці та ВМ№2 МП «Городок» Львівської митниці.

Крім того, позивачу було надано документи контролю доставки та перепустки в ЗМК ВМО №2 МП «Городок» Львівської митниці, заяву із накладеною резолюцією керівника відділу Жука В. про дозвіл на зміну місця доставки транспортних засобів.

На перепустках зазначена інформація по дату та час прибуття транспортних засобів у ЗМК ВМО №2 МП «Городок» Львівської митниці, а саме 30.06.2022 року.

Відповідно до статті 326 МК України «Забезпечення ідентифікації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, приміщень та інших місць під час здійснення митного контролю» передбачено:

1. До товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, приміщень, де знаходяться товари, що підлягають митному контролю, або провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи, а також до приладів обліку енергоносіїв, електричної, теплової та інших видів енергії митними органами можуть застосовуватися засоби забезпечення ідентифікації.

2. Забезпечення ідентифікації здійснюється шляхом накладення митних забезпечень: одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, пломб, печаток, голографічних міток, нанесення цифрового, літерного чи іншого маркування, ідентифікаційних знаків, проставляння штампів, взяття проб і зразків, складання опису товарів, транспортних засобів комерційного призначення, креслень, масштабних зображень, виготовлення фотографій, ілюстрацій, використання товаросупровідної документації тощо. При цьому накладення одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, пломб, печаток на транспортні засоби комерційного призначення може здійснюватися без проведення митного огляду товарів, що переміщуються зазначеними транспортними засобами через митний кордон України, про що робиться відповідна відмітка в товаросупровідних документах.

Забезпечення ідентифікації може здійснюватися підприємством, що отримало дозвіл на застосування спеціального спрощення "самостійне накладення пломб спеціального типу", шляхом самостійного накладення таких пломб.

3. Крім засобів, визначених у частині другій цієї статті, для забезпечення ідентифікації товарів, що поміщуються у митний режим, можуть використовуватися маркування, у тому числі у вигляді мікро-або інших електронних пристроїв, або серійні номери, проставлені на товарах або їх частинах виробником, інші комерційні способи ідентифікації; експортні (імпортні) сертифікати; копії документів, на підставі яких митним органом було здійснено випуск товарів у попередній митний режим і які дають можливість однозначно ідентифікувати товари; інші подібні документи.

Обов`язок здійснення ідентифікації товарів, транспортних засобів у митниці призначення визначено п. 3.12 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Мінфіну від 09.10.2012 №1066.

Так, відповідно до п. 3.12 Порядку №1066 посадова особа митниці призначення:

- перевіряє цілісність та відповідність накладених на вантажний відсік комерційного транспортного засобу (вантажне місце), контейнер, цистерну, інше пристосування засобів забезпечення ідентифікації;

- проставляє у поданих товаросупровідних (товаротранспортних) документах з відмітками митниці відправлення ПМК;

- зазначає на витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірники перевізника та митниці призначення) дату та час надходження товарів, транспортних засобів комерційного призначення і завіряє цей запис особистим підписом та відбитком штампа ПМК;

- один примірник витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірник перевізника) та представлені товаросупровідні (товаротранспортні) документи повертає перевізнику або декларанту чи уповноваженій ним особі.

Відповідно до п. 3.13 Порядку №1066 після виконання дій, передбачених у пункті 3.12 цього розділу, уповноважена посадова особа митниці призначення невідкладно вносить до ЄАІС відмітку про дату та час прибуття товарів, заявлених у ПД або ЕПД.

Як вбачається з п. 3.18 наказу Міністерства фінансів України від 09.10.2012 №1066, при надходженні у митницю призначення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщувалися прохідним транзитом, декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає до митниці призначення примірники ПД або ЕПД (примірники перевізника та митниці призначення) та наявні товаросупровідні (товаротранспортні) документи на товари, транспортні засоби комерційного призначення з відмітками митниці відправлення. Посадові особи митниці призначення виконують митні формальності згідно з пунктами 4.5-4.9 розділу IV цього Порядку.

Згідно з ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Статтею 320 МК України визначено, що форми та обсяги митного контролю обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками: та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Якщо автоматизованою системою управління ризиками або посадовою особою митного органу за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів здійснюється без проведення їх митного огляду.

Згідно Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками від 23.04.2013 ідентифікація проводиться лише шляхом митного огляду (код 201-210).

Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач покликається на ст. 326 МК України, яка передбачає право використовувати засоби для ідентифікації товарів, що підлягають розмитненню.

Частиною 3 ст. 326 МК України передбачено, що крім засобів, визначених у частині другій цієї статті, для забезпечення ідентифікації токарів, що помішуються у митний режим, можуть використовуватися маркування, у тому числі у вигляді мікро- або інших електронних пристроїв, або серійні номери, проставлені на товарах або їх частинах виробником, інші комерційні способи ідентифікації; експортні (імпортні) сертифікати копії документів, на підставі яких митним органом було здійснено випуск товарів у попередній митний режим і які дають можливість однозначно ідентифікувати товари; інші подібні документи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем у свою чергу не доведено, що наданих декларантом документів не було достатньо для ідентифікації транспортних засобів, а відтак, позивач діяв з дотриманням вимог Порядку №1066.

Колегія суддів ще раз наголошує, що транспортні засоби, задекларовані за ЕМД від 30.06.2022 UА209180/2022/045977, UА209180/2022/045935, UА209180/2022/045937, UА209180/2022/045948, UА209180/2022/045949, UА209180/2022/045969 та UА209180/2022/045971, були пропущені через митний кордон України та оформлені у режим внутрішнього транзиту на підставі ЕПД без обов`язкового надання митним органам забезпечення сплати митних платежів, так як сума митних платежів на той момент становила 0 гривень 0 копійок. Тобто операція з ввезення товарів на митну територію України була розпочата 30.06.2022 в пункті пропуску.

Вимогами ч. 1 ст. 194 МК України встановлено, що у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України здійснюється шляхом надання митному органу, в зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого документа, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 259 МК України, попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 259 МК України попередня митна декларація повинна містити відомості, достатні ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення доставки їх до митного органу призначення.

Як передбачено ч. 7 ст. 365 МК України митне оформлення товарів, ввезених на митну територію України громадянами, за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що підлягають державній реєстрації, здійснюється у будь-якому митному органі на всій митній території України з пред`явленням їх цьому органу.

При митному оформленні таких товарів подання попередньої митної декларації, доставка та пред`явлення цих товарів митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація, є обов`язковими.

Відповідно до ч. 13 ст. 259 МК України якщо попередня митна декларація містить лише відомості, достатні для ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення їх доставки до митного органу призначення, або після оформлення попередньої митної декларації змінюються заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, для випуску товарів декларантом або уповноваженою ним особою подається додаткова декларація.

Згідно вимог ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Як встановлено ч. 1 ст. 258 МК України, під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

Відповідно до ч. 14 ст. 259 МК України, попередня митна декларація разом з додатковою декларацією, поданою відповідно до частини тринадцятої цієї статті, становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Пунктом 6 статті 261 МК України передбачено, що додаткова декларація подається до відповідного митного органу, яким була оформлена відповідна попередня, тимчасова, спрощена або періодична митна декларація.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 5, 8 ст. 264 МК України митна декларація реєструється та приймається митним органом у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Дата та час подання митної декларації фіксується митним органом шляхом її реєстрації, у тому числі з використанням інформаційних технологій. Митний орган не має права відмовити в реєстрації митної декларації.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як передбачено ч. 1 ст. 248 МК України в разі електронного декларування митне оформлення розпочинається з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ст. 248 МК України в разі електронного декларування митне оформлення розпочинається з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації. Для виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі здійснює: 1) отримання митних декларацій та їх реєстрацію; 2) визначення переліку митних формальностей, обов`язкових для виконання за митною декларацією, залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України та з урахуванням результатів аналізу ризиків; 3) визначення необхідності участі посадової особи митного органу у виконанні митних формальностей за митною декларацією; 4) призначення посадової особи митного органу для виконання митних формальностей за митною декларацією.

Пунктом 3.10 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок) передбачено, що перевірка ЕМД та ЕД і призначення посадової особи ПМО для виконання митних формальностей за відповідною МД проводяться з використанням АСМО в автоматичному режимі у порядку черговості їх надходження. АСМО в автоматичному режимі пересилає ЕМД та ЕД до відповідного ПМО митного органу для отримання посадовою особою ПМО, яка призначена для виконання митних формальностей за цією ЕМД.

Вимогами ч. 4 ст. 247 МК України передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через територію України в митному режимі транзиту, здійснюється митним органом, у зоні діяльності якого починається транзитне переміщення. Оформлення митної декларації (у тому числі попередньої митної декларації) для переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення внутрішнім транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до митного органу, розташованого на митній території України, може також здійснюватися митним органом, у зоні діяльності якого закінчується таке транзитне переміщення.

Як визначено в п. 3.2 наказу Міністерства фінансів від 09.10.2012 № 1066 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень», після проведення у митному органі митного оформлення ПД або ЕПД електронна копія ПД або ЕПД в автоматичному режимі ставиться на контроль у відповідному програмно-інформаційному комплексі ЄАІС з моменту її надходження в ЄАІС.

П. 1 ч. 3 ст. 259 МК України не встановлено обмежень щодо повноти відомостей достатніх для ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення доставки їх до митного органу призначення. Згаданою нормою встановлено мінімально необхідний - достатній обсяг відомостей. Виходячи із специфічності оформлюваного товару (транспортні засоби) та процедури отримання додаткових дозвільних документів, необхідних для митного оформлення (шляхом електронного листування) обсяг даних в попередній декларації та в додатковій декларації може бути ідентичним.

Як передбачено ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК України попередня декларація разом із додатковою декларацією становлять митну декларацію, заповнену у звичайному порядку, а відтак, митна декларація, заповнена у звичайному порядку, містить обсяг відомостей, достатній для завершення митного оформлення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 261 МК України у разі подання відповідно до статей 259-260 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку. Строки подання регулюються вимогами, визначеними Митним кодексом України для оформлення попередньої, тимчасової та періодичної митної декларації залежно від того, до якої декларації подається додаткова декларація (ст. ст. 259 та 260 відповідно).

Разом з тим, згідно митних декларацій від 30.06.2022 UА209180/2022/045977, UА209180/2022/045935, UА209180/2022/045937, UА209180/2022/045948, UА209180/2022/045949, UА209180/2022/045969 та UА209180/2022/045971 та матеріалів справи, 30.06.2022 були подані попередні митні декларації, транспортні засоби були ввезені на митну територію України 30.06.2022, а крім того 30.06.2022 були подані додаткові митні декларації типу ІМ40ДЕ.

Як встановлено ч. 2 ст. 246 МК України, порядок при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

До таких відносяться Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, Порядок виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 № 1066, та Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, а саме п. 1.12, якщо законами України та/або іншими нормативно-правовими актами з питань митної справи не передбачено інше, виконання митних формальностей за тимчасовою МД, періодичною МД, додатковою декларацією, письмовою заявою згідно з додатком 1 до Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450, здійснюється відповідно до цього Порядку з урахуванням необхідності виконання окремих митних формальностей залежно від типу МД, митного режиму, особливостей переміщення, установлених для окремих митних режимів, засобів та способів переміщення товарів; п. 1.13 - у разі якщо АСМО або посадовою особою митного органу за результатами здійснення контролю із застосуванням СУР не визначено необхідності участі у виконанні митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення посадової особи митного органу, такі митні формальності може виконувати АСМО в автоматичному режимі.

ЕМД - електронна митна декларація

МД - митна декларація на бланку ЄАД, що подається митному органу на паперовому носії або у вигляді електронного документа (у тому числі митна декларація, заповнена у звичайному порядку, попередня митна декларація, тимчасова митна декларація, періодична митна декларація, додаткова декларація);

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, а саме п. 2.1, для здійснення митного оформлення товарів Декларант подає до ПМО МД, заповнену згідно з обраним митним режимом, її електронну копію (у разі подання МД на паперовому носії), рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ.

Згідно вимог наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, а саме п. 3.9, ЕМД та ЕД формуються Декларантом відповідно до законодавства України. ЕМД та ЕД передаються за допомогою засобів інформаційних технологій у складі електронного повідомлення, засвідченого КЕП Декларанта, з електронної адреси, визначеної для передавання таких електронних документів митним органам і отримання зворотної інформації від митних органів, на електронну адресу, визначену митним органом для одержання таких повідомлень.

Як передбачено п. 3.10 наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, перевірка ЕМД та ЕД, визначення необхідності участі у виконанні митних формальностей посадової особи митного органу та її призначення для виконання митних формальностей за відповідною МД проводяться з використанням АСМО в автоматичному режимі у порядку черговості їх надходження. АСМО в автоматичному режимі пересилає ЕМД та ЕД до відповідного ПМО митного органу для отримання посадовою особою ПМО, яка призначена для виконання митних формальностей за цією ЕМД.

Відповідно до п. 5.2 наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, у разі подання Декларантом електронної попередньої МД, якщо АСМО за результатами здійснення контролю із застосуванням АСУР не визначено необхідності участі у виконанні митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення посадової особи митного органу, її реєстрація, перевірка, прийняття для оформлення та постановка на контроль в ЄАІС митних органів України здійснюються згідно з частиною першою статті 247 Кодексу цілодобово в автоматичному режимі за допомогою АСМО.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України №1066, МД - митна декларація, складена на бланку єдиного адміністративного документа або із використанням іншої форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», що подається митному органу Декларантом на паперовому носії або у вигляді електронного документа; митниця оформлення - митний орган, посадовими особами якого здійснено випуск товару у відповідний митний режим.

Згідно п. 1.5. наказу Міністерства фінансів України №1066 виконання митних формальностей при здійсненні контролю за транзитним перевезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється на підставі документів контролю за переміщенням товарів (далі - ДКПТ); п. 1.6. - контроль за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які перевозяться у митному режимі транзиту до митниці призначення, здійснюється митницею відправлення.

Як передбачено п. 3.1 наказу Міністерства фінансів України №1066 для здійснення контролю за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що ввозяться на митну територію України (незалежно від того здійснюватиметься транзитне переміщення товарів чи випуск товарів у відповідний митний режим відбуватиметься безпосередньо у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України) юридичними або фізичними особами незалежно від виду транспорту у:

1) вантажних відправленнях;

2) супроводжуваному багажі;

3) несупроводжуваному багажі;

4) ручній поклажі,

як ДКПТ може використовуватися попередня митна декларація (далі - ПД), подана до митного органу на паперовому носії або у формі електронного документа (далі - ЕПД).

Згідно пунктів 3.2, 3.4, 3.5, 3.8, 3.15, 3.17 наказу Міністерства фінансів України №1066 після проведення у митному органі митного оформлення ПД або ЕПД електронна копія ПД або ЕПД в автоматичному режимі ставиться на контроль у відповідному програмно-інформаційному комплексі ЄАІС з моменту її надходження в ЄАІС.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає в пункті пропуску посадовій особі митниці відправлення документи та відомості, передбачені статтею 335 Митного кодексу України.

Переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України здійснюється після перевірки посадовою особою митниці відправлення наявності електронної копії ПД або ЕПД в ЄАІС. Перевірка здійснюється шляхом запиту до ЄАІС за номером ПД або ЕПД та встановлення відповідності інформації, що міститься у поданих товаросупровідних (товаротранспортних) документах, відомостям, заявленим в електронній копії ПД або ЕПД.

Невідкладно після виконання процедур митного контролю та перевірки внесених даних, зазначених у пункті 3.7 цього розділу, посадова особа митниці відправлення: вносить до ЄАІС інформацію про пропуск (дату та час перетину кордону).

Наявність в ЄАІС відмітки про прибуття є підставою для зняття з контролю за переміщенням у митниці відправлення зазначених у витягу з електронної копії ПД або ЕПД товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

Інформація про завершення митного оформлення товарів (частини товарів), заявлених за ПД або ЕПД у відповідний митний режим за додатковою декларацією (митною декларацією, заявою щодо митного оформлення товарів без застосування митної декларації), невідкладно передається посадовою особою митниці призначення, яка проводила це оформлення, до ЄАІС.

Обов`язковою умовою контролю за повнотою декларування товарів є наявність номера цієї ПД або ЕПД у графі 40 додаткової декларації, в інших випадках номер ДКПТ зазначається в графі 44 відповідної митної декларації.

ПД або ЕПД та додаткова декларація (митна декларація або інший документ, який її замінює) обов`язково повинні бути оформлені одним митним органом.

Слід зазначити, що у всіх попередніх деклараціях митницею призначення визначена Львівська митниця, в зоні діяльності якої і були проведені митні формальності.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Формат митних декларацій, що подаються як електронні документи, базується на міжнародних стандартах електронного обміну даними.

Судом встановлено, що декларування здійснювалось за допомогою електронних митних декларацій.

Форми письмового декларування передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (далі Постанова № 450), п. 8 якої встановлює, що під час переміщення (пересилання) товарів через митний кордон України громадянами митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа заповнюється у разі, коли такі товари відповідно до Митного кодексу України та цього Положення декларуються з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також для декларування товарів (у тому числі транспортних засобів особистого користування), що ввозяться на митну територію України і підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства.

Згідно вимог пунктів 11, 12, 13, 15, 16 Постанови № 450, митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа подається разом з її електронною копією. Інформація, внесена декларантом до електронної копії митної декларації, повинна відповідати інформації, внесеній декларантом до оригіналу на паперовому носії, за винятком тієї інформації, яка в установленому порядку вноситься тільки до електронної копії.

Електронна митна декларація складається з полів електронного документа, що відповідають формам митних декларацій на паперовому носії, та засвідчується електронним цифровим підписом особи, яка її склала.

Формат електронної копії митної декларації на паперовому носії, електронної митної декларації, інших електронних документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення, кодування символів, засоби пересилання визначаються Держмитслужбою з оприлюдненням вiдповiдної iнформацiї на веб-сайтi Держмитслужби.

Під час здійснення митного оформлення товарів із застосуванням митних декларацій на бланку єдиного адмiнiстративного документа факт виконання окремих митних формальностей підтверджується шляхом внесення посадовою особою митного органу, яка виконала таку формальність, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відповідної відмітки до електронної митної декларації або електронної копії митної декларації, поданої на паперовому носії.

Митна декларація на паперовому носiї вважається оформленою за наявностi на всiх її аркушах вiдбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявностi внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення вiдмiтки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у вiзуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматi, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим пiдписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

Як вже зазначалось вище, Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі Порядок №631).

Відповідно до розділу ІІ п. 2.1 Порядку №631 для здійснення митного оформлення товарів Декларант подає до ПМО МД, заповнену згідно з обраним митним режимом, її електронну копію (у разі подання МД на паперовому носії), рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ.

Після прийняття МД для митного оформлення у разі подання МД на паперовому носії необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, визначається посадовою особою ПМО під час виконання митних формальностей, встановлених підпунктами 4.5.5 - 4.5.10 пункту 4.5 розділу IV цього Порядку.

Інформація про необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, вноситься посадовою особою, що здійснює відповідну митну формальність, до розділу IV інформаційного аркуша, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку (далі - Інформаційний аркуш), із зазначенням коду документа, посади, прізвища, ініціалів, дати та часу встановлення вимоги, та засвідчується особистим підписом посадової особи.

Інформація про ознайомлення з вимогою надання документів вноситься Декларантом до розділу IV Інформаційного аркуша.

У разі виконання митних формальностей посадовими особами підрозділу митних компетенцій іншої митниці та необхідності подання оригіналів документів або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів, зазначених у графі 44 МД, інформація про необхідність подання документів, зазначених у графі 44 МД, надсилається за допомогою АСМО посадовій особі митного органу, якому подано МД та пред`явлено товари, транспортні засоби комерційного призначення. Така посадова особа вносить відповідну інформацію до розділу IV Інформаційного аркуша.

Декларант після отримання повідомлення про вимогу надання оригіналів документів або засвідчених в установленому порядку їх копій надає документи безпосередньо до підрозділу митних компетенцій іншої митниці або до митного органу, якому подано МД та пред`явлено товари, транспортні засоби комерційного призначення.

У разі здійснення митного оформлення товарів за ЕМД інформація про необхідність подання сканованих копій документів, зазначених в графі 44 ЕМД, надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим КЕП посадової особи митного органу, на вимогу якої здійснюється витребування відповідних документів, у тому числі посадової особи підрозділу митних компетенцій (п. 2.2).

Відповідно до розділу ІІ п. 2.3 Порядку №631 у разі здійснення митного оформлення товарів за ЕМД інформація про необхідність подання додаткових документів чи відомостей про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару згідно з Кодексом надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим КЕП посадової особи митного органу, на вимогу якої здійснюється витребування відповідних документів, у тому числі посадової особи підрозділу митних компетенцій.

З аналізу вказаних вище норм слід дійти висновку, що митна декларація та електронна митна декларація мають однакову юридичну силу, проте законодавець розмежовує вимоги щодо їх подання митному органу, а також розрізняє виконання митним органом митних формальностей при здійсненні митного оформлення декларації в залежності від її форми.

Тобто, виходячи з норм ст. ст. 248, 255 МК України митне оформлення товару може розпочатись з моменту автоматичного отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації, її автоматичної реєстрації автоматизованою системою митного оформлення та призначення посадової особи митного органу для виконання митних формальностей за митною декларацією. Після цього розпочате митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу. Відповідно пред`явлення товарів може відбуватись після початку митного оформлення (подання митної декларації) та до його завершення.

Згідно пункту 1.8 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631-у разі виникнення затримки у виконанні відповідної митної формальності посадова особа митного органу, яка виконує цю митну формальність, вносить відповідну відмітку про затримку до автоматизованої системи митного оформлення.

Відтак, проаналізувавши наявні документи подані разом з ДМД та отримання від декларанта всіх необхідних документів і відомостей, передбачених Митним кодексом України, інспектором, на думку суду, було правомірно здійснено митне оформлення із застосуванням преференцій, які діяли на момент подання попередньої декларації, ввезення та початку митного оформлення транспортного засобу, що відповідає ч. 1 ст. 3 МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Передчасна зміна норми з питань оподаткування встановлює більш обтяжливі для платника податків правила поведінки, то ця норма не підлягає застосуванню для визначення обсягу прав та обов`язків платників податків у конкретній ситуації. І навпаки, більш сприятлива для платника норма, хоча й запроваджена без урахування застережень, передбачених ст. 4 Податкового кодексу України та ст. 27 Бюджетного кодексу України, повинна застосовуватися.

При одночасному регулюванні спірних правовідносин положеннями Закону України №2142-ІХ та положеннями Закону України №2325-ІХ, які по різному встановлюють податки за розмитнення автомобілів та звільнення від сплати податків на розмитнення, застосуванню підлягають положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24.03.2022 №2142-ІХ, які є більш сприятливими для платника податків.

Крім того, в постанові від 28.06.2023 по справі №160/11478/22 Верховний Суд зазначає, що частини третя та четверта статті, про яку мовиться, звучать наступним чином: норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Таким чином, безспірним по всіх митних деклараціях є факт подання попередніх декларацій включно з 30.06.2022, ввезення транспортних засобів на територію України 30.06.2022, подання додаткових митних декларацій 30.06.2022 під час дії Закону України №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування», який підлягав до застосування при митному оформленні транспортних засобів, які оформлялись за спірними деклараціями.

Покликання представника апелянта в судовому засіданні на те, що позивач отримав догану за невірне оформлення часу митного оформлення 30.06.2022 року колегія суддів відхиляє, так як мотивами догани є звільнення осіб від сплати митних платежів відповідно до норм Закону України від 24.03.2022 №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», що стає можливим лише якщо б митне оформлення було розпочато 01.07.2022 року. Митне оформлення автомобілів протягом 30.06.2022 року незалежно від часу не змінювало суми необхідних до сплати митних платежів.

Колегія суддів надає віри перепусткам в ЗМК ВМО №2 МП «Городок» Львівської митниці, що надані позивачем, оскільки такі жодним чином не спростовані представниками митного органу, а покликання представника відповідача на камери спостереження, що не належать митному органу не може спростувати факт заїзду автомобілів в зону митного контролю ПП «Городок» Львівської митниці.

Як встановлено ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Таким чином, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо).

Разом з тим, як вірно зазначив суд, відповідач не довів, що в діях позивача при здійсненні митних формальностей містилися ознаки суб`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, а саме вини.

Відповідач, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення, зокрема виходив з того, що вчинення позивачем протиправних дій при здійсненні митних формальностей призвело до зменшення надходжень до державного бюджету.

Судом встановлено, що транспортні засоби випущені у вільний обіг. Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували винесення податкових повідомлень-рішень щодо донарахування несплачених платежів за такими транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, за наслідками розгляду справи суд дійшов вірного висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не врахував усі дійсні обставини справи при проведенні дисциплінарного провадження, результати якого стали підставою для видання оскарженого наказу. Як наслідок відповідач дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, і відповідно про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Львівської митниці слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі № 380/1766/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 11 жовтня 2023 року.