Справа № 161/10044/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/10044/23 пров. № А/857/13601/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року (головуючий суддя Черняк В.В., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 12 червня 2023 року LMR 3206725, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року позов задоволено частково, скасовано постанову Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради від 12 червня 2023 року LMR 3206725, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент муніципальної варти Луцької міської ради оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати таке та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що у даній справі автомобіль позивача, враховуючи заборону стоянки на тротуарі та відсутність дорожніх знаків з табличками, що дозволяють стоянку на тротуарі, не повинен був бути розміщений на тротуарі, оскільки становив загрозу руху пішоходів та позбавляв їх належних умов для пересування тротуаром.

Також, повідомляє, що фіксація порушення пункту 15.10 «б» ПДР передбачає саме: наявність відповідних дорожніх знаків, встановленими з табличками, що дозволяє стоянку на тротуарі.

Апелянт зазначає, що вулиця Богдана Хмельницького, що у місті Луцьку є вулицею з одностороннім рухом, а тому, згідно з пунктом 15.3 ПДР, у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом. Як вбачається із фото, транспортний засіб Позивача розміщений на правому боці дороги з одностороннім рухом. Окрім того, транспортний засіб позивача обмежував оглядовість пішоходам, оскільки біля місця розташування транспортного засобу Позивача знаходиться пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою та знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід».

Згідно з пунктом 15.6 ПДР України, стоянка всіх транспортних засобів здійснюється у місцях, позначених знаками 5.42.1, 5.43. встановленими з табличками 7.6.2-7.6.6. на тротуарі позаяк позначено на табличках 7.6.2.-7.6.6.

Крім того, згідно з пунктом 2.5.5.1.7 Правил благоустрою міста Луцька, при використанні об`єктів благоустрою міста забороняється заправляти, ремонтувати, здійснювати заходи з догляду за транспортними засобами та механізмами на прибудинкових територіях, газонах, берегах річок, ставків, на пішохідних доріжках, тротуарах, у парках, скверах тощо, а також пересуватися транспортними засобами по тротуарах, пішохідних доріжках, газонах, квітниках, інших зелених зонах (луги, галявини тощо) міста та паркувати на них транспортні засоби.

Позаяк позивач є працівником Луцької міської ради, ним не тільки недотримано вимог Правил дорожнього руху, але і порушено Правила благоустрою міста Луцька.

Повторно повідомляє, що відносно позивача винесена постанова за порушення пункту 15.10 «б» ПДР (стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Для здійснення фіксації порушення даного пункту ПДР застосування виміру відстані розміщення транспортного засобу відносно нерухомих об`єктів не застосовується.

Апелянт вважає, що в даному випадку в рішенні суду першої інстанції відсутня належна правова оцінка щодо дотримання позивачем пункту 15.10 «б» ПДР. Фактично суд першої інстанції застосовує обґрунтування дотримання позивачем пункту 15.10 «в» ПДР, що не є спірним в межах даних правовідносин, про що можна зробити висновок про порушення норм матеріального і процесуального права судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Суд не надав належну правову оцінку факту порушення позивачем пункту 15.10 «б» ПДР, не здійснив перевірку факту наявності чи відсутності дорожніх знаків з табличками, які б дозволяли здійснювати стоянку на тротуарі автомобіля Позивача.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що: «Отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення».

Відповідно до пункту 15.10 «б» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Відповідно до пункту 15.10 «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах (за винятком легкових автомобілі та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуару, де для руху залишається щонайменше 2 метри).

Отже, зі змісту вищевказаних норм стоянка транспортного засобу Позивача дозволена на тротуарі тільки у разі одночасного дотримання чотирьох вимог, а саме:

- стоянка здійснюється у місцях, позначеними дорожніми знаками з табличками;

стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом;

- стоянка здійснюється на краю тротуару;

- стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Вважає, що суд першої інстанції помилково вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки останнім недотримано однієї з умов для можливості здійснення стоянки на тротуарі, а саме: в місці стоянки транспортного засобу позивача відсутні відповідні дорожні знаки, встановлені з табличками, що є безумовною підставою для здійснення стоянки на тротуарі.

Наголошує, що зупинка і стоянка транспортних засобів є невід`ємною складовою організації дорожнього руху, тому з метою зведення до мінімуму перешкод для руху усіх учасників дорожнього руху зупинку і стоянку дозволяється здійснювати у спеціально відведених місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки» або на узбіччі.

Враховуючи встановлений пунктом 15.1 ПДР дозвіл на стоянку транспортних засобів лише у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, у сукупності з вимогами п. 15.10 ПДР, вважає, що стоянка автомобіля позивача на тротуарі за відсутності дорожніх знаків, які дозволяють таку стоянку, здійснена з порушенням правил стоянки.

Разом з тим, відповідно до п. 15.2 ПДР, за відсутності спеціально відведеного місця для стоянки, стоянка дозволяється біля правого краю проїзної частини (якомога правіше).

Також, вважає безпідставними доводи позивача про те, що стоянка його автомобіля здійснена відповідно до п. 15.10 «в» ПДР, оскільки вимоги до стоянки транспортних засобів врегульовані параграфом 15 ПДР, а не лише пунктом 15.10 ПДР, і повинні враховуватися у сукупності, а не вибірково, за бажанням особи, яка здійснює стоянку.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 червня 2023 року старшим інспектором-диспетчером (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Матрунчик Оксаною Василівною винесена постанова LMR 3206725, в якій зафіксовано, що 09 червня 2023 року о 15 год. 12 хв. у м. Луцьку по вул. Богдана Хмельницького, 20, особа, яка керувала транспортним засобом Ford Mondeo, НОМЕР_1 , порушила правила стоянки, а саме здійснила стоянку транспортного засобу на тротуарі, чим порушила п.15.10 «б» ПДР та ч.1 ст.122 КУпАП. У зв`язку з вищенаведеним, на ОСОБА_1 , як власника автомобіля, накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу розміром 340,00 грн.

Постановляючи рішення суд першої інстанції правильно врахував, що згідно п.15.10 ПДР, стоянка забороняється:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

З наведеного слідує, що чинні ПДР, а саме п.15.10 «в» передбачають можливість стоянки легкового автомобіля на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Вказане є винятком із заборони, встановленої п.15.10 «б» ПДР.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року №749/447/17, в якій зроблений висновок стосовно правильного застосування п.15.10 «б» та «в».

Згідно наданої фотофіксації, судом першої інстанції встановлено, що автомобіль позивача був припаркований з дотриманням п.15.10 «в» ПДР, а саме на краю тротуару. Автомобіль є легковим. Вимірювання відстані для руху пішоходів працівником відповідача не здійснювалася.

Суд першої інстанції вірно вважав, що не заслуговують на увагу доводи відповідача, що на тротуарі заборонений рух, а тому автомобіль можливо припаркувати лише на його зовнішньому краю, оскільки такі спростовуються правовою позицію Верховного Суду, яка викладена у пунктах 32-33 постанови від 07 листопада 2019 року № 524/9162/16-а, де зазначено, що очевидним і зрозумілим є те, що здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки. За таких обставин, рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки позивач припаркував свій легковий автомобіль на внутрішньому краю тротуару, який прилягає до проїзної частини, що дозволено п.15.10 «в» ПДР, а відповідачем не вимірювалася відстань для руху пішоходів, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Також, у даній спірній ситуації, суд першої інстанції вірно зауважив, що фактично відповідач заперечує позов поясненням з приводу того, чому, на його думку, позивач порушив п.15.3 ПДР у вигляді стоянки з правового боку дороги з одностороннім рухом, який у даному випадку не був кваліфікований в оскаржуваному рішенні, адже відповідач кваліфікував порушення саме за п.15.10 «б» ПДР. Якщо відповідач вважав, що позивач порушив пункт 15.3 ПДР, бо припаркував свій автомобіль на правій стороні дороги з одностороннім рухом, то йому мав би кваліфікуватися саме цей пункт ПДР.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, бо згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд має право скасувати постанову (не визнати її протиправною) і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року по справі № 161/10044/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. І. Мікула
А. Р. Курилець