Справа № 460/17451/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2023 року м. Рівне №460/17451/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання І.С. Ляшук; представника позивача адвоката В.Л.Кітовського; представника відповідача С.М.Дем`янюка; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарни Трак Сервіс» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки та рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарни Трак Сервіс» (далі позивач) до Рівненської митниці (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023№UA204060/2023/000017/2 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.05.2023 №UA20060/2023/000043.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що декларантом разом з МД №23UA34U9 подані до митного органу усі належні документи, які підтверджують митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору). Проте, митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів із зазначенням про наявність у поданих документах розбіжностей. Позивач вказує, що жодних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не було, а тому вимога митного органу про надання додаткових документів є необґрунтованою та безпідставною. У подальшому митним органом сформовані Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та Рішення про коригування митної вартості, відповідно до яких скориговано митну вартість товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості. Відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. Позивач вказує, що такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки до митного оформлення декларант надав усі без винятку належні документи щодо заявленої ціни товарів. Просив задовольнити позов повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що подані декларантом документи містили розбіжності, що слугувало безумовною підставою для витребування додаткових документів, які надані у повному обсязі не були. Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Тому, відповідач вказує, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 07.09.2023.

Ухвалою суду від 07.09.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 03.10.2023.

У судове засідання 03.10.2023 прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 03.10.2023.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «САРНИ ТРАК СЕВРІС» (Покупець) та SHANDONG WELLE VEHICLE & PARTS CO., LTD (Welle) (Продавець) укладений контракт №SC20221013 від 13.10.2022 (далі Контракт), згідно пункту 1.1 якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим контрактом, поставляти та передавати у власність покупцеві продукцію, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар (а.с. 18).

Пункт 1.2 Контракту найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість і ціни товару встановлюються в комерційних інвойсах на поставку товару, комерційні інвойси на поставку товару є невід`ємною частиною цього контракту. Країна виготовлення продукції Китай.

Пункт 2.1 Контракту загальна вартість товару, який підлягає поставці за цим контрактом, складає 33 144,90 доларів США.

Пункт 2.3. Контракту ціна на партію і одиницю товару міститься в комерційних інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Пункт 3.1 Контракту продавець здійснює поставку товару на умовах поставки FOB Qingdao (Циндао), Китай морем включаючи упаковку, порт відвантаження Циндао, Китай.

Пункт 3.5 Контракту виробником товару є продавець, а вантажоодержувачем - покупець товару.

Пункт 4.1 Контракту покупець здійснює передоплату у розмірі 30% від загальної суми, 70% - до отримання товару.

Згідно з виставленим Welle Рахунком-проформою №HT20221013 від 13 жовтня 2022 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» належить сплатити за запасні частини 33144,90 доларів США на таких умовах: 30% передоплати і 70% перед доставкою (а.с. 21).

13 жовтня 2022 року Welle виставило ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» комерційний рахунок-фактуру №HT20221013 на поставку гальмівних дисків, барабанів і колодок на суму 33144,90 доларів США (а.с. 23).

Згідно з пакувальним листом №HT20221013 від 13 жовтня 2022 року гальмівні диски, барабани і колодки були упаковані на 22 палети вагою брутто 23848 кг і вагою нетто 23224 кг (а.с. 25).

10 листопада 2022 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» подано до АТ КБ «Приватбанк» заяву №RIDSM11103ВМ7А про купівлю іноземної валюти 9943,47 доларів США з метою виконання своїх зобов`язань по оплаті товару за контрактом №SC20221013 та в цей же день відповідну суму коштів сплачено Welle згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті №24 (а.с. 27).

20 лютого 2023 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було подано до АТ КБ «Приватбанк» заяву №RIDSN2203P4ЕІ про купівлю іноземної валюти 23201,43 доларів США з метою виконання своїх зобов`язань по оплаті товару за Контрактом №SC20221013 та 21 лютого 2023 року відповідну суму коштів сплачено Welle згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті №38 (а.с. 27 зворот).

28 березня 2023 року продавцем подано до митних органів Китаю експортну митну декларацію №00281844 на поставку на користь ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» товарів у контейнері HASU1086237 вагою брутто 23848 кг і вагою нетто 23224 кг.

30 березня 2023 року вантаж гальмівних дисків, барабанів і колодок на 22 палетах у 20-футовому контейнері HASU1086237 вагою 23848 кг від Welle було завантажено в порту Циндао, Китай на судно Marie Maersk для поставки вантажоотримувачу ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» у порт Гданськ, Польща згідно з коносаментом №SZX230374361.

13 квітня 2023 року видано сертифікат походження Китайської народної республіки на гальмівні диски у кількості 17 палет, гальмівні барабани у кількості 4 палети та гальмівні колодки у кількості 1 палета, які експортувалися Welle на користь ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» по маршруту Ціндао, Китай до Гданськ, Польща морем, а далі до Сарн, Україна вантажівкою за інвойсом №HT20221013 від 13 жовтня 2023 року.

15 травня 2023 року ТОВ «Дайрект лайн» на підставі договору №ТЕО 1/11/22 від 01 листопада 2022 року виставило рахунок ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» на оплату послуг, пов`язаних з перевезенням контейнера HASU1086237, а саме: за морське перевезення на суму 29732,10 гривень та за допоміжні послуги по обробці вантажу за межами митної території України на суму 16528,46 гривень.

15 травня 2023 року ТОВ «Дайрект лайн» також видало довідку про транспортні витрати №15-05/11, згідно з якою страхування вантажу за межами митної території України не здійснювалося.

15 травня 2023 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було подано заявку перевізнику Uslugi Transportowe Transportem Ciezarowym Ryszard Szeklinski на перевезення вантажу контейнеровозом з Гданська, Польща до Сарн, Україна на суму 2400 євро. Цього ж дня вантаж товарів за інвойсом №HT20221013 у контейнері HASU1086237 вагою 23848 кг від Welle отримано автомобільним перевізником у м. Гданську, Польща для перевезення до м. Сарни, Україна на користь вантажоодержувача ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС».

Згідно з рахунком перевізника №FV 74/05/2023 від 15 травня 2023 року вартість перевезення контейнера HASU1086237 по маршруту Гданськ, Польща Ягодин, Україна становить 1500 євро і по маршруту Ягодин, Україна Сарни, Україна становить 900 євро.

17 травня 2023 року товариством подано відповідачу митну декларацію №23UA34U9 на митне оформлення товарів, згідно з якою загальна фактурна вартість товарів становила 33144,90 доларів США, а митна вартість товарів - 1319238,75 грн (а.с. 13).

Митна вартість товарів визначена декларантом за основним методом визначення митної вартості за ціною договору.

Декларантом отримане повідомлення №512588, у якому митний орган вказав, що подані декларантом до митного оформлення товарів документи містять неточності:

до митного оформлення декларантом надано контракт від 13.10.2022 №SC20221013, пунктом 1.2 якого визначено, що асортимент, одиниці виміру, кількість і ціни товару встановлюються в комерційних інвойсах на поставку товару. Разом з тим, інвойс від 13.10.2022 № HT20221013 не містить жодних посилань на контракт від 13.10.2022 №SC20221013;

декларантом заявлено, що виробником товару являється SHANDONG WELLE VEHICLE & PARTS CO., LTD, однак відсутнє документальне підтвердження про виробника товару;

надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 28.03.2023 №00281844 не містить відміток митного органу, через який здійснювався експорт товарів.

У повідомленні також зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, вартість подібного товару №1 відповідно до цінової інформації наявної в єдиній інформаційної системи Держмитслужби згідно митної декларації від 05.04.2023 №UA205140/2023/027124 4,22USD/кг., товару №2 - згідно митної декларації від 23.02.2023 №UA205030/2023/002668 4,20 USD/кг.

Листом №17/05 від 17 травня 2023 року ФОП ОСОБА_1 декларант ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» надав митниці рахунок на придбання аналогічних товарів в Україні 00040349/23 від 17.05.2023, експортну митну декларацію 00281844 від 28.03.2023 з відміткою митного органу, коригуючий інвойс HT20221013 від 13.10.2022 із зазначенням виробника товару.

Митним органом прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023 №UA204060/2023/000017/2 згідно з яким: митну вартість товару №1 збільшено з 1162003,93 грн до 3042254,47 грн; митну вартість товару №2 збільшено з 157234,82 грн до 539094,30 грн (далі Рішення №UA204060/2023/000017/2).

Рішення №UA204060/2023/000017/2 обґрунтоване тим, що декларантом не подано додаткову документи, витребувані митницею, а подані документи містять неточності:

до митного оформлення декларантом надано контракт від 13.10.2022 №SC20221013, пунктом 1.2 якого визначено, що асортимент, одиниці виміру, кількість і ціни товару встановлюються в комерційних інвойсах на поставку товару, однак інвойс від 13.10.2022 №HT20221013 не містить жодних посилань на контракт від 13.10.2022 № SC20221013;

декларантом заявлено, що виробником товару являється SHANDONG WELLE VEHICLE & PARTS CO., LTD, однак відсутнє документальне підтвердження про виробника товару;

надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 28.03.2023 №00281844 не містить відміток митного органу, через який здійснювався експорт товарів.

Митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості подібних товарів, митне оформлення якого здійснено по товару №1 за митною декларацією від 05.04.2023 №UA205140/2023/027124 4,22USD/кг., по товару №2 - митне оформлення, якого здійснено за митною декларацією від 23.02.2023 №UA205030/2023/002668 4,20 USD/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку по товару №1 становить 83193,08 USD, по товару №2 - 14742 USD (4,20USD/кг*3510кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить по товару №1 - 3042254,4652 грн. (4,22USD/кг* 19714кг/36,5686грн./USD) та по товару №2 539094,3012 грн. (4,20USD/кг*3510кг/36,5686грн./USD).

Згідно з Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2023/000043 (далі Картка відмови) за результатами перевірки митної декларації та інших документів, повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з тим, що митна вартість товару №1 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки декларантом не подано жодних додаткових документів, витребуваних митницею.

17 травня 2023 року декларантом подана МД №23UA8U4, згідно з якою товари випущено у вільний обіг, а товариство зобов`язувалося додатково сплатити 226211,01 грн мита та 497664,21 грн податку на додану вартість (а.с. 15).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень Рішення №UA204060/2023/000017/2 та Картки відмови, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Стаття 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК України):

«Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари».

Частина перша статті 51 МК України:

«Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу».

Частина перша статті 52 МК України:

«Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою».

Частина друга статті 52 МК України:

«Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації».

Частина перша статті 53 МК України:

«У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення».

Частина друга статті 53 МК України:

«Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

Вказані норми МК України визначають обов`язок декларанта подати до митного органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

До МД №23UA34U9 додано документи:

пакувальний лист HT20221013 від 13.10.2022,

рахунок-проформа HT20221013 від 13.10.2022,

рахунок-фактура HT20221013 від 13.10.2022,

коносамент №SZX230374361 від 30.03.2023,

автотранспортна накладна б/н від 15.05.2023,

сертифікат про походження товару №23C500000534/00001 від 13.04.2023,

платіжна інструкція в іноземній валюті №24 від 10 листопада 2022 року,

платіжна інструкція в іноземній валюті №38 від 20 лютого 2023 року,

заява на купівлю валюти №RIDSM11103ВМ7А від 10.11.2022,

заява на купівлю валюти №RIDSN2203P4ЕІ від 20.02.2023,

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №483 від 15.05.2023,

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №FV 74/05/2023 від 15 травня 2023 року,

прайс лист від 13.10.2022 року,

контракт №SC20221013 від 13.10.2022,

договір про надання послуг митного брокера №449/2022 від 22.09.2022,

договір (контракт) про перевезення №ТЕО 1/11/22 від 01.11.2022,

договір-заявка №15/05 від 15.05.2023,

довідка про страхування №15/05 від 15.05.2023,

копія митної декларації країни відправлення №00281844 від 28.03.2023.

Суд констатує, що декларантом надані митному органу усі належні документи згідно переліку частини другої статті 53 МК України.

Частина третя статті 53 МК України:

«У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

Частина перша статті 54 МК України:

«Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості».

Частина друга статті 54 МК України:

«Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу».

Частина третя статті 54 МК України:

«За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу».

Частина шоста статті 54 МК України:

«Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості».

Частина перша статті 55 МК України:

«Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів».

Частина друга статті 55 МК України:

«Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду».

Частина перша статті 256 МК України:

«Відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом».

Частина дванадцята статті 264 МК України:

«У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів».

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Вказані вище норми МК України також свідчать про те, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно (достовірно) визначив митну вартість товару.

Як зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

В Рішенні №UA204060/2023/000017/2 зазначено: до митного оформлення декларантом надано контракт від 13.10.2022 №SC20221013, пунктом 1.2 якого визначено, що асортимент, одиниці виміру, кількість і ціни товару встановлюються в комерційних інвойсах на поставку товару, однак інвойс від 13.10.2022 №HT20221013 не містить жодних посилань на контракт від 13.10.2022 № SC20221013.

Щодо такої причини відмови суд зазначає, що відсутність в інвойсі посилання на Контракт, на підставі якого він був виданий, не свідчить та не може свідчити про недостовірність такого документа в цілому, оскільки наявність такої інформації не є обов`язковою.

При цьому, вартість товарів вказана в інвойсі відповідає вказаній у Контракті 31144,90 доларів США.

Також рахунок-проформа HT20221013 і рахунок-фактура HT20221013 були виставлені продавцем в день підписання Контракту 13 жовтня 2023 року.

Рахунок-проформа HT20221013 від 13 жовтня 2023 року містив посилання на контракт №SC20221013 від 13 жовтня 2023 року та інформацію про умови поставки (FOB Циндао, Китай), умови оплати - 30% передоплати і 70% перед доставкою за запасні частини на суму 33144,90 доларів США.

Також рахунок-проформа містив інформацію про асортимент, кількість та ціну товарів, які підлягали поставці. Рахунок-фактура (інвойс) HT20221013 від 13 жовтня 2023 року містив усю ту саму інформацію про товари (асортимент, кількість) і їх ціну, що і рахунок-проформа.

Відтак у митниці не було підстав вважати відсутність посилання на Контракт в інвойсі обставиною, яка ставить під сумнів правильність визначення митної вартості товарів.

В Рішенні №UA204060/2023/000017/2 зазначено: декларантом заявлено, що виробником товару являється SHANDONG WELLE VEHICLE & PARTS CO., LTD, однак відсутнє документальне підтвердження про виробника товару.

Щодо такої причини відмови суд зазначає, що у пункті 3.5 Контракту вказано, що виробником товару є продавець, тобто SHANDONG WELLE VEHICLE & PARTS CO., LTD. Інформація про те, що продавець є виробником запасних частин до різних транспортних засобів є загальнодоступною та підтверджується змістом сайту цієї фірми.

Вказана митним органом підстава не стосується питання числових значень складових митної вартості товарів.

В Рішенні №UA204060/2023/000017/2 зазначено: надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 28.03.2023 №00281844 не містить відміток митного органу, через який здійснювався експорт товарів.

Щодо такого посилання митного органу суд зазначає, що статтею 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, і експортна митна декларація у них відсутня.

Відтак, зміст цього документа жодним чином не впливав на правильність визначення митної вартості товарів, оскільки вона була зафіксована у наданих для митного оформлення документах, які передбачені законом і не містили жодних розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мали ознак підробки та містили всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Експортна митна декларація є документом, який згідно частини третьої статті 53 МК України, митниця має право вимагати надати додатково для контролю митної вартості у випадку, якщо б з наданих декларантом документів митну вартість товарів було неможливо встановити, однак таких обставин не було встановлено.

Отже у відповідача були відсутні правові підстави для пред`явлення вимоги про надання додаткових документів. Наведені у повідомленні митниці декларанту обставини не свідчили про те, що у відповідача були наявні підстави сумніватися у правильності числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари.

При цьому згідно з Карткою відмови митний орган відмовив у митному оформленні товару через те, що митна вартість імпортованого товару №1 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом.

Однак згідно з Рішення про коригування митної вартості товарів було збільшено митну вартість і товару №1, і товару №2 з митної декларації.

Рішення №UA204060/2023/000017/2 не містить інформації про те, які саме основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, не були подані, не було вказано пояснень щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, а щодо товарів, які постачалися за митними деклараціями, які згадуються у рішенні, відсутня будь-яка інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товарів.

Митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що декларантом було зазначено не всі складові числового значення митної вартості товарів, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж заявлена декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролюючим органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Частина перша статті 57 МК України:

«Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний».

Частина друга статті 57 МК України:

«Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції)».

Частина третя статті 57 МК України:

«Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу».

З системного аналізу наведених норм МК України вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У даному випадку декларантом надані митному органу усі належні документи, які підтверджували числові значення складових митної вартості товару, а контролюючий орган не обґрунтував наявності у поданих документах розбіжностей, неточностей чи неповноти відомостей, що зазначені у них.

Суд відхиляє доводи митного органу щодо правомірності оскаржуваних рішень з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву, оскільки правова оцінка рішенню суб`єкта владних повноважень надається судом шляхом установлення виключно тих обставини, які слугували підставами для прийняття оскаржуваного рішення.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень Рішення №UA204060/2023/000017/2 та Картки відмови в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

Розподіл судових витрат.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 10833 грн 70 коп, сплачена відповідно до Платіжної інструкції від 17.07.2023 №1923.

Позивач також просить суд стягнути на його користь суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 13000 грн 00 коп.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надані:

(1) Договір про надання правничої допомоги від 26.05.2023, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Віталія Кітовського», відповідно до якого Бюро бере на себе зобов`язання представляти інтереси позивача, надавати інші види правничої допомоги; розмір гонорару за договором становить 13000,00 грн (пункт 3.1 Договору) (а.с. 48);

(2) Рахунок від 26.05.2023 №26/05 на суму 6500,00 грн (а.с. 49);

(3) Платіжна інструкція від 26.05.2023 №1524 на суму 6500,00 грн (а.с. 49 зворот).

Суд зазначає, що вартість послуг (робіт) адвоката розмір гонорару може установлюватися двома способами: (1) фіксований розмір гонорару, який зазначається у договорі (у такому разі не потребується оформлення інших документів щодо вартості послуг); (2) визначення розміру гонорару в інших документах, які оформлені після укладення договору (додаткова угода, акт приймання-передачі робіт, розрахунок вартості послуг тощо).

У даному випадку у договорі про надання правничої допомоги визначено фіксований розмір гонорару 13000,00 грн.

У постанові Верховного суду від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, адміністративне провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 160/6899/20 містяться правові висновки: «Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо»;

«У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям».

Враховуючи категорію адміністративної справи, обсяг матеріалів та суть спору, суд дійшов висновку про необхідність розумного обмеження розміру витрат на правничу допомогу адвоката до 6500,00 грн.

Також позивач просить суд стягнути на кого користь суму витрат на оплату послуг перекладача у розмірі 640,00 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для стягнення суми витрат за послуги перекладача, суд зазначає таке.

За приписами частини третьої статті 134 КАС України: до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Пункт третій вказаної статті містить визначення «пов`язані із залученням».

Стаття 65 КАС України «Свідок»: «Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання». «Свідок має право давати показання рідною мовою або мовою, якою він володіє, користуватися письмовими записами, відмовитися від давання показань у випадках, встановлених законом, а також на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду».

Йдеться про компенсацію свідку витрат, пов`язаних із викликом до суду.

Стаття 70 КАС України «Спеціаліст»: Спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта. Спеціаліст зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом, відповідати на поставлені судом питання, надавати консультації та роз`яснення, у разі потреби надавати суду іншу технічну допомогу. За відсутності заперечень учасників справи спеціаліст може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Спеціаліст має право знати мету свого виклику до суду, відмовитися від участі у судовому процесі, якщо він не володіє відповідними знаннями та навичками, звертати увагу суду на характерні обставини чи особливості доказів, а також право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду».

Йдеться про компенсацію витрат спеціалісту, пов`язаних із викликом до суду; оплата за виконану роботу не є поняттям «витрат».

Стаття 71 КАС України «Перекладач»: «Перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду. Участь перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими, є обов`язковою при розгляді справи, одним із учасників якої є особа з порушенням слуху. Кваліфікація такого перекладача підтверджується відповідним документом, виданим у порядку, встановленому законодавством. Перекладач має право відмовитися від участі в адміністративному судочинстві, якщо він не володіє мовою в обсязі, необхідному для перекладу, право ставити питання з метою уточнення перекладу, а також право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду. Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їх рідну мову або мову, якою вони володіють. За відсутності заперечень учасників справи перекладач може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції».

Йдеться виключно про питання залучення перекладача саме судом за ухвалою суду та лише про компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду; оплата виконаної роботи не входить до предмета «витрат».

Стаття 68 КАС України «Експерт»: «Експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із проведенням експертизи і викликом до суду».

Йдеться про компенсацію витрат експерту, пов`язаних із проведенням експертизи і викликом до суду; оплата за виконану роботу не входить до предмета «витрат».

Суд зазначає, що витрати позивача з перекладу документів у розмірі 640,00 грн не входять до витрат, які слід компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, оскільки у даному випадку суд не допускав до участі у справі за відповідною ухвалою перекладача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарни Трак Сервіс» (вулиця Варшавська, 6Г, місто Сарни, Рівненська область, 34504; ) до Рівненської митниці (вулиця Соборна, 104, місто Рівне, 33028; ) про визнання протиправними та скасування картки та рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати: Рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023 №UA204060/2023/000017/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.05.2023 №UA20060/2023/000043.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарни Трак Сервіс» суму судового збору у розмірі 10833 грн 70 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сарни Трак Сервіс» суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500 грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці.

У стягненні витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500 грн 00 коп та витрат на послуги перекладача у розмірі 640 грн 00 коп відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 жовтня 2023 року

Суддя К.М. Недашківська