Справа № 140/21232/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/21232/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 (оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Військова частина НОМЕР_3 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 (оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Військова частина НОМЕР_3 , про визнання протиправною бездіяльності щодо непереміщення позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, за місцем проживання, згідно з рапортом про переведення від 14.04.2023; зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо переміщення позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, за місцем проживання, згідно з рапортом про переведення від 14.04.2023.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 30 жовтня 2022 року по теперішній час брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо у н. АДРЕСА_1 , н.п. Гнаровське Запорізької області, н.п. Краснівка Херсонської області в районі бойових дій.

Позивач звернувся з рапортом від 14.04.2023 до відповідачів про переведення його з Військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_3 , за місцем його проживання, у зв`язку із сімейними обставинами (оскільки його малолітній син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , має важке вроджене захворювання серця вроджена вада серця, м`язовий VSD, ВОВ, ВАП, дефект міжпередсердної перегородки, дефект міжшлуночкової перегородки, а тому потребує лікування та догляду з боку обох батьків.

Позивач зазначив, що відповідачі, маючи у розпорядженні усі необхідні документи для його переміщення, не вчинили дій по переміщенню позивача до Військової частини НОМЕР_3 .

З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов від 18.08.2023 Міністерство оборони України позову не визнає, просить відмовити в його задоволенні з огляду на те, що Міністерство оборони України не може приймати рішення та/або впливати на прийняття рішення про перевід позивача до Військової частини НОМЕР_3 .

Військова частина НОМЕР_2 у відзиві на позов від 15.08.2023 з вимогами позову не погоджується, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно листа військової частини НОМЕР_2 вих. №501/3/1153 від 08.06.2023 року, позивачу (по команді) було повідомлено, що переміщення на інше місце служби не погоджене командувачем військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто відмовлено у переміщенні а матеріали (документи на 23 арк.) повернуто. Відповідач зазначає, що суб`єкт владних повноважень, яким в даному випадку є оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ), здійснила реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в переміщенні позивача з однієї військової частини до іншої, у зв`язку з відсутністю належних підтверджуючих документів.

За обставин розглядуваного спору, відмова у переміщенні позивача відбулася у відповідності до спеціальної норми пункту 90 Положення, який діє на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає право командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » приймати рішення щодо переміщення військовослужбовців на нове місце служби чи відмову у такому переміщенні.

У відзиві від 28.09.2923 Військова частина НОМЕР_1 заперечує щодо позовних вимог та зазначає, що Командування військової частини НОМЕР_1 повністю задовольнило та погодило переміщення до Військової частини НОМЕР_3 і 27.04.2023 року групою персоналу військової частини НОМЕР_1 документи про переміщення ОСОБА_1 були направленні до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 (через військову частину НОМЕР_4 ) за підпорядкованістю, так як військова частина НОМЕР_1 при переміщенні військовослужбовці або звільненні їх з військової служби рапорти та додатків до них (при погодженні командира військової частини) направляє матеріали для погодження до військової частини НОМЕР_2 і лише при погодженні командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військовослужбовці переміщаються до відповідних військових частин. Згідно листа військової частини НОМЕР_2 за вихідним №501/3/1153 від 08.06.2023 року ОСОБА_1 було повідомлено, що переміщення на інше місце служби не погоджене командувачем військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто відмовлено у переміщенні, а матеріали повернуто. Вважає, що військовою частиною права позивача не були порушенні, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

У відповідях на відзиви представник позивача просить позов задовольнити та зазначає, що наведений стороною відповідача перелік сімейних обставин, за якими військовослужбовці, можуть бути переведені, не вичерпується жодним нормативно-правовим актом, а відтак питання переведення за сімейними обставинами, слід розглядати в межах індивідуальних обставин військовослужбовця.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 14.04.2023 року звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про переведення його до військової частини НОМЕР_3 у зв`язку з тим, що малолітній син позивача має захворювання - вроджена вада серця, м`язковий VSD, BOB, ВАП, дефект міжпередсердної перегородки, дефект міжшлуночкової перегородки. Командування військової частини НОМЕР_1 повністю задовольнило та погодило переміщення до Військової частини НОМЕР_3 і 27.04.2023 року групою персоналу військової частини НОМЕР_1 документи про переміщення ОСОБА_1 були направленні до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 (через військову частину НОМЕР_4 ) за підпорядкованістю, так як військова частина НОМЕР_1 при переміщенні військовослужбовці або звільненні їх з військової служби рапорти та додатків до них (при погодженні командира військової частини) направляє матеріали для погодження до військової частини НОМЕР_2 і лише при погодженні командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військовослужбовці переміщаються до відповідних військових частин. Згідно листа військової частини НОМЕР_2 за вихідним №501/3/1153 від 08.06.2023 року ОСОБА_1 було повідомлено, що переміщення на інше місце служби не погоджене командувачем військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто відмовлено у переміщенні, а матеріали повернуто.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини по даній справі виникли між сторонами з приводу проходження позивачем публічної служби, до якої відноситься відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України військова служба.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно ст. 3 Закону № 2232 правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону Україну», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 № 2232 порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Військові посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством (ч. 12 ст. 6 Закону № 2232).

Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули (ч. 13 ст. 6 Закону № 2232).

Таким чином, військовослужбовці можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули, виключно у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби.

Згідно з п. 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення) вказаним Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Позивач в березні 2022 року був призваний старшим солдатом військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , тобто як позивач, так і держава в особі МОУ повинні дотримуватися під час проходження військової служби позивачем законодавства України щодо проходження військової служби, у тому числі дотримання прав та інтересів військовослужбовця під час проходження ним військової служби, у тому числі щодо вирішення питань під час переміщення по службі.

Відповідно до пункту пунктом 4.15. Інструкції про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 передбачено, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

Сімейними обставинами та іншими поважними причинами для переміщення військовослужбовця можуть бути:

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (ним) проживають, без батька (матері);

утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона є особою з інвалідністю І або II групи або продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька);

хвороба військовослужбовця або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком військово-лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї;

наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей;

переміщення дружини (чоловіка) військовослужбовця, які проходять військову службу за контрактом, на нове місце служби в порядку, визначеному пунктом 114 Положення.

До членів сім`ї військовослужбовця належать особи, які внесені в особову справу військовослужбовця в порядку, визначеному Інструкцією з організації обліку особового складу.

Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.

Як встановлено судом до рапорту ОСОБА_2 було додано виписку з амбулаторної картки хворого, тоді як необхідно було додати висновок лікарсько-консультативної комісії.

Висновок лікарсько-консультативної комісії, акт обстеження сімейного стану, дані щодо наявності житла позивачем не були долучені до рапорту, а тому суд погоджується з відповідачами щодо не долучення ОСОБА_2 необхідних документів для переведення.

Питання переміщення військовослужбовців по службі регламентовано пунктами 82 - 96, 112, 113, 114 Положення.

Пунктом 112 Положення встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої, зокрема, у випадках, визначених п. 82 цього Положення.

Відповідно до пункту 113 Положення, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання: дружини (чоловіка); його (її) неповнолітніх дітей, повнолітніх дітей - учнів (студентів) навчальних закладів за денною формою навчання, які перебувають на утриманні військовослужбовця, та дітей-інвалідів I або II групи; непрацездатних батьків військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка); братів, сестер військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка), які перебувають на його (її) утриманні.

Переміщення на нове місце військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, викликане потребою догляду за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) чи особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, здійснюється командирами з`єднань, рівнозначними їм і вище посадовими особами на підставі рапорту військовослужбовця та відповідних документів, які підтверджують потребу в постійному сторонньому догляді (допомозі, нагляді) за ними.

Пунктом 90 Положення встановлено, що необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Статтею 19 частиною 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальники) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділ) і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам- членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.80 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Аналізуючи даний адміністративний спір, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень, яким в даному випадку є оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ), здійснила реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в переміщенні позивача з однієї військової частини до іншої, у зв`язку з відсутністю належних підтверджуючих документів.

Отже, відмова у переміщенні позивача відбулася у відповідності до спеціальної норми пункту 90 Положення, який діє на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає право командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » приймати рішення щодо переміщення військовослужбовців на нове місце служби чи відмову у такому переміщенні.

З врахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 (оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Військова частина НОМЕР_3 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідачі: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 0033422).

Третя особа: Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Головуючий-суддя В.Д. Ковальчук