Справа № 440/14197/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/14197/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/14197/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

25.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (надалі - Відділ примусового виконання, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання Благадир Д.Г. щодо закінчення виконавчого провадження №71864627;

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання Благадир Д.Г. від 14.08.2023 про закінчення виконавчого провадження за №71864627, відкритого 22.05.2023 на підставі виконавчого документу, виданого 16.05.2023 Полтавським окружним адміністративним судом у справі №440/11085/22.

Мотивуючи заявлені вимоги, позивач вказує на обставини порушення своїх прав у виконавчому провадженні №71864627 з примусового виконання виконавчого листа, виданого адміністративним судом, з огляду на обставини закінчення виконавчого провадження без його фактичного виконання.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 заявнику поновлено строк звернення до суду з позовом, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - третя особа, ГУПФ).

11.10.2023 до суду надійшов відзив на позов (а.с. 39-40), в якому відповідач висловив свою незгоду із заявленим позовом. Вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити, оскільки на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №440/11085/22 державним виконавцем вчинено усі можливі та необхідні заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Додав, що позивачем порушено строк оскарження спірної постанови.

Суд не приймає до уваги зауваження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки з його боку не надано доказів направлення копії спірної постанови на адресу позивача, хоча у самій постанові й міститься допис про необхідність направлення її копії сторонам. Доводи відповідача про направлення постанови сторонам 14.08.2023 за вих. №15688 простою кореспонденцією нічим не підтверджені.

Згідно з поясненнями третьої особи від 12.10.2023, ГУПФ з урахуванням норм чинного бюджетного законодавства у сфері пенсійного забезпечення здійснено фактичне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/11085/22, а саме: ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за вислугу років в добровільному порядку згідно з оновленою довідкою про розмір грошового забезпечення. Нарахована заборгованість в розмірі 46000,00 грн за період з 01.07.2021 по 31.05.2023 облікована в Пенсійному фонді України та підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с. 44-46).

Розгляд справи здійснюється судом після отримання судом відзиву на позов з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 287 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №440/11085/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав протиправними дії ГУПФ щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 доплати до пенсії згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано ГУПФ нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

На примусове виконання судового рішення Полтавським окружним адміністративним судом 16.05.2023 був виданий виконавчий лист №440/11085/22, який разом із заявою стягувача про примусове виконання судового рішення надійшов до відповідача (а.с. 21-22).

На підставі цієї заяви 22.05.2023 головним державним виконавцем Благадир Д.Г. (надалі - державний виконавець) в рамках виконавчого провадження №71864627 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти днів (а.с. 23-24).

У зв`язку з тим, що рішення боржником не виконано, відомостей щодо нарахування заборгованості та виплати пенсії до відділу не надано, державний виконавець, керуючись статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", своєю постановою від 21.06.2023 наклав на боржника штраф у сумі 5100,00 грн та повторно зобов`язав виконати рішення суду у повному обсязі протягом 10-ти робочих днів (а.с. 29-30).

У подальшому, у відповідності до пункту 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", постановою від 05.07.2023 державний виконавець наклав на боржника штраф у сумі 10200,00 грн (а.с. 31-32).

У зв`язку з невиконанням рішення суду боржником та несплатою штрафів, накладених державним виконавцем, 10.07.2023 за вих. №13978 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області направлено повідомлення державного виконавця №71864627 про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 33).

14.08.2023 державним виконавцем відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 34-35).

Про існування цієї постанови позивач дізнався після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження його представником Передерієм О.В. 22.09.2023, і не погодившись із правомірністю вказаної постанови, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Частиною 3 ст. 63 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У свою чергу частиною 3 ст. 39 Закону №1404-VIII встановлено, що у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Предметом даного спору є питання правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження, яка прийнята державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, у зв`язку з направленням державним виконавцем до Головного управління Національної поліції в Полтавській області повідомлення № 71864627 про вчинення кримінального правопорушення.

Верховним Судом у постанові від 18.06.2019 у справі №826/14580/16 викладено позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією ж позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення божника або будь-яких інших осіб на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту і забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Положення ч.ч. 1-3 ст. 63 Закону №1404-VIII вимагають від виконавця вчинення декількох дій, серед яких перевірка виконання рішення та надання вимоги боржнику про виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Долучені судом до матеріалів справи матеріали виконавчого провадження №71864627 не містять доказів на підтвердження обставин перевірки виконання рішення боржником безпосередньо перед тим, як прийняти оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.

Матеріали справи не відображають обставин того, чи взагалі мала місце така перевірка, чи направлялись вимоги про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження, чи вчинялись державним виконавцем інші дії, спрямовані на виконання рішення суду, окрім накладення штрафу та направлення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

За встановлених обставин справи, судової практики та правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку щодо протиправності постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.08.2023 №71864627, оскільки така винесена передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Обираючи належний та достатній спосіб захисту порушеного права позивача, суд визнає за необхідне скасувати спірну постанову з мотивів її протиправності.

У зв`язку з цим необхідності визнавати протиправними ще й дії державного виконавця суд не знаходить, з огляду на що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач сплатив 1073,60 грн судового збору, з яких до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить присудити 1/2 частину, що становить 536,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 14.08.2023 про закінчення виконавчого провадження за №71864627.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (; вул. Героїв-пожежних, буд. 13, м. Полтава, 36014).

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун