Справа № 400/4629/23
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 р. № 400/4629/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Бульби Н.О., з секретарем судового засідання Радьо І.М., за участю представників сторін:

від позивача - Прокоп`єва О.А.,

від відповідача - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)", вул. Суворова, 1, с. Центральне, Баштанський район, Миколаївська область, 57361,
про:визнання протиправними та скасування п.1.23 ч.1 наказу від 24.11.2022 № 106/ОС; п.3.17 ч.3 наказу від 02.02.2023 № 13/ОС; стягнення грошового забезпечення в розмірі 15 520,00 грн; стягнення ЄСВ в розмірі 11 560,00 грн; визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" про визнання протиправними та скасування п.1.23 ч.1 наказу від 24.11.2022 № 106/ОС; п. 3.17 ч. 3 наказу від 02.02.2023№ 13/ОС; стягнення грошового забезпечення в розмірі 15 520,00 грн; стягнення ЄСВ в розмірі 11 560,00 грн; визнання бездіяльності протиправною.

Позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового забезпечення в розмірі 2/3 посадового окладу за період з липня 2022 року по листопад 2022 року включно та за січень-березень 2023 року;

- визнати нечинним та скасувати п. 1.23 ч. 1 наказу відповідача від 24.11.2022 № 106/ОС про оголошення позивачці простою з 24.11.2022 по 02.02.2023 без оплати грошового забезпечення та заробітної плати за вказаний період;

- визнати нечинним та скасувати п. 3.17 ч. 3 наказу відповідача від 02.02.2023 №13/ОС про оголошення позивачці простою з 03.02.2023 без оплати грошового забезпечення та заробітної плати;

- стягнути з відповідача невиплачене грошове забезпечення з липня 2022 року по листопад 2022 року в розмірі 9700,00 грн та ЄСВ на користь державного бюджету в розмірі 7150,00 грн (1430,00 грн за кожен місяць з липня 2022 року по листопад 2022 року включно);

- стягнути з відповідача невиплачене грошове забезпечення за січень, лютий 2023 року в розмірі 5820,00 грн та ЄСВ на користь державного бюджету в розмірі 4410,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що починаючи з липня 2022 року по листопад 2022 року відповідачем не виплачувався позивачці посадовий оклад в розмірі 2/3 та не здійснювались необхідні відрахування з грошового забезпечення до державного бюджету України. Окрім того, як вказує позивачка, з оскаржуваними наказами її не було ознайомлено належним чином.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 16.05.2023 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У письмовому відзиві на позов відповідач проти задоволення вимог заперечив. Заперечення мотивовані тим, що відповідач діяв у межах та спосіб, передбачені чинним законодавством з урахуванням обмежень, встановлених на час дії воєнного стану. Після деокупації Установи та надходження відповідного фінансування у грудні 2022 року позивачці було нараховано оплату простою за період з липня по листопад 2022 року, а також нараховано додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022.

Щодо бездіяльності відповідача в частині невиплати позивачці грошового забезпечення в розмірі 2/3 посадового окладу за період з січня по березень 2023 року, відповідач зазначає, що 27.03.2023 був виданий наказ №39/ОС «Про внесення змін до наказу №106/ОС від 24.11.2022 «Про оголошення простою персоналу державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» та наказ №41/ОС «Про внесення змін до наказу №13/ОС від 02.02.2023 «Про припинення та продовження простою персоналу державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)», якими внесені зміни до відповідних наказів в частині оплати простою. Відповідно до вказаних наказів позивачці були нараховані та виплачені відповідні суми за період з 24.11.2022 по 02.02.2023 та з 03.02.2023 по 31.03.2023.

Тому позивач вважає позовні вимоги безпідставними та передчасними.

15.08.2023 позивачка надала до суду відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін.

В засіданні суду позивачка позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів, викладених у позовні заяві та відповіді на відзив.

В засіданні суду 06.10.2023 були підписані вступна та резолютивна частини рішення суду.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем.

Станом на дату звернення до суду з позовом обіймає посаду молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Снігурівська виправна колонія №5» та має спеціальне звання прапорщик внутрішньої служби, що підтверджується витягом з наказу №111/ОС від 30.12.2022.

07.06.2022 Міністерством юстиції України було видано наказ «Про оголошення простою державної установи «Снігурівська виправна колонія №5», яка тимчасово знаходиться на непідконтрольній Україні території» №2246/5, яким оголошено простій ДУ «Снігурівська виправна колонія №5».

На виконання наказу №2246/5 від 07.06.2022 відповідачем був виданий наказ від 07.06.2022 №89/ОС «Про оголошення простою державної установи «Снігурівська виправна колонія №5», яким оголошено простій персоналу державної установи «Снігурівська виправна колонія №5» з 08.06.2022 до закінчення дії воєнного стану.

18.11.2022 Міністерством юстиції України було видано наказ «Про припинення простою державної установи «Снігурівська виправна колонія №5», яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території» №5184/5. На виконання вказаного наказу відповідачем був прийнятий наказ від 24.11.2022 №105/ОС «Про припинення дії наказу начальника державної установи «Снігурівська виправна колонія №5» від 07.06.2022 №89/ОС».

24.11.2022 начальником ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» було видано наказ №106/ОС «Про оголошення простою персоналу державної установи «Снігурівська виправна колонія №5», яким оголошено простій персоналу з 24.11.2022 по 02.02.2023. Відповідно до п. 1.23 вказаного наказу простій оголошено прапорщику внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшому інспектору відділу охорони.

02.02.2023 наказом №13/ОС «Про припинення та продовження простою персоналу державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» продовжено простій персоналу ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)», який не задіяний для відновлювальних робіт без оплати грошового забезпечення та заробітної плати з 03.02.2023.

Відповідно до п. 3.17 вказаного наказу простій продовжено прапорщику внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшому інспектору відділу охорони.

27.03.2023 начальником ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» був виданий наказ №39/ОС «Про внесення змін до наказу №106/ОС від 24.11.2022 та наказ №41/ОС «Про внесення змін до наказу №13/ОС від 02.02.2023. Вказаними наказами відповідача були внесені зміни до відповідних наказів в частині оплати простою.

Позивачці було нараховано та виплачено за період з 24.11.2022 по 02.02.2023, з 03.02.2023 по 31.03.2023 в якості перерахунку оплати простою в розмірі 2/3 посадового окладу:

за листопад 2022 року 452, 67 грн;

за грудень 2022 року 1940,00 грн;

за січень 2023 року 1940,00 грн;

за лютий 2023 року 1940,00 грн;

за березень 2023 року 1940,00 грн.

Як зазначає відповідач, вказані суми перерахованої оплати за період простою були виплачені позивачці у квітні 2023 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 02.08.2023 №5/9/11.

Відповідно до вказаної довідки сума виплат, які нараховані за період з липня по грудень 2022 року, були відображені в об`єднаній звітності ПДФО та ЄСВ в грудні місяці 2022 року.

Після утримання податків, у квітні 2023 року на картковий рахунок позивача надійшла сума виплати грошового забезпечення в розмірі 10000,38 грн.

Позивач не заперечує факт отримання вказаних сум оплати, проте зазначає, що відповідач не сплачував ЄСВ за спірні періоди, а тому вказана бездіяльність відповідача призвела до втрати страхового стажу позивачки за спірні періоди.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

15 березня Верховна Рада прийняла в цілому Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX (далі Закон). Закон набрав чинності 24 березня 2022 року.

Норми Закону, які регулюють аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України (далі КЗпП) та інше законодавство про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану для працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Норми законодавства про працю, які суперечать положенням цього Закону, на період дії воєнного стану не застосовуються.

Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону, також можуть/повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Так, Законом України від 30.03.2020 №540 були внесені зміни до статті 113 КЗпП України, якими передбачено, що за час простою господарської діяльності не з вини працівника (в тому числі на період воєнного стану), заробітна плата оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Оплата простою (яка сталася не з вини працівника) входить до фонду додаткової зарплати (п.п. 2.2.12 Інструкції із статистики заробітної плати № 5) і єдиний внесок, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір нараховується у загальному порядку за правилами, визначеними для зарплати.

Оплата простою (що сталася не з вини працівника) входить до фонду додаткової заробітної плати (п.п. 2.2.12 Інструкції із статистики заробітної плати № 5), тому сплата ЄСВ за цей період є обов`язковою.

Оскільки під час простою працівники підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, за цей період сплачується ЄСВ, тому періоди простою зараховуються до страхового стажу.

Як встановлено судом, сума виплат, які були нараховані відповідачем позивачці за період з липня по грудень 2022 року, були відображені в об`єднаній звітності ПДФО та ЄСВ в грудні місяці 2022 року.

В матеріалах справи мітиться довідка про доходи від 09.08.2023, видана відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до якої нарахована заробітна плата, в т. ч. у натуральній формі за грудень 2022 року у розмірі 20081,51 грн, сплачено ЄСВ 22% - 4417,93 грн.

Відповідно до довідки від 09.08.2023 №5/9-999/ГО в квітні 2023 року відповідачем нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове страхування (22%) в сумі 1806,79 грн, за листопад 2022 року сумі 99,59 грн, за грудень 2022 року в сумі 426,80 грн, за січень 2023 року 426,80 грн, лютий 2023 року 426,80 грн, березень 2023 року 426,80 грн (а.с. 79, зворот).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач діяв в межах чинного законодавства, з урахуванням обставин, зумовлених дією воєнного стану та певних обмежень, введених на тимчасово окупованих територіях.

Інших підстав для визнання оскаржуваних наказів відповідача протиправними чи такими, що порушують права позивача, позивачем не наведено.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" (вул. Суворова, 1, с. Центральне, Баштанський район, Миколаївська область, 57361, ) відмовити.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 11.10.2023.

Суддя Н.О. Бульба