Справа № 480/958/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року Суми Справа № 480/958/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сидорука А.І.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України,

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток/грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 08.09.2021 по 27.12.2021 у сумі 39744,1 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при звільненні позивача зі служби 07.09.2021 позивачу не було виплачено всі належні йому суми, а виплачено їх лише 28.12.2021, внаслідок чого відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 08.09.2021 по 27.12.2021 у сумі 39744,10 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позивач до дати звільнення, самостійно не вжив обов`язкові заходи для отримання належного йому речового майна та вжив обов`язкових заходів для отримання компенсації за речове майно, - тобто не звернувся до речової служби за майном та не подав належної форми рапорт про відмову від речового майна. Неналежно оформлені документи (рапорт) не могли бути прийняті в/ч до виконання. Відповідач не заперечує, що у позивача є право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке не втрачається навіть після його звільнення зі служби , але для реалізації даного права визначено певний порядок, а саме п.п. 4, 7 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, який відповідач самостійно (без відповідних дій позивача) реалізувати не може. Вказує, що невиплата згаданої суми компенсації у день звільнення позивача зі служби виникло внаслідок умисних дій - бездіяльності позивача, згідно вимог Порядку № 178, використати своє право на отримання компенсації до звільнення з в/ч НОМЕР_1 . Отже, підстави для застосування норм статей 116, 117 КЗпП України відсутні.

Процесуальні дії у справі.

31.01.2022 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини, встановлені судом.

07.09.2021 наказом відповідача від 07.09.2021 № 186 позивача було виключено зі списків особового складу (а.с 6).

04.11.2021 відповідачем було видано довідку № 30 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу у загальній сумі 34351,53 грн (а.с. 7).

28.12.2021 відповідач виплатив позивачу компенсацію вартості речового майна у сумі 33836,26 грн, оскільки з суми 34351,53 грн було утримано 1,5% військового збору (а.с. 8).

Місячний розмір грошового забезпечення позивача за липень-серпень 2021 року складає 11200,50 грн, а середньоденний розмір - 361,31 грн, що підтверджується довідкою відповідача (а.с. 9).

У зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки такого розрахунку.

Висновки суду та їх мотиви.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (ст. 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно припису ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції до 01.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Вказаною вище нормою встановлено обов`язок роботодавця виплатити працівнику у день звільнення всі належні йому суми, під якими розуміються в тому числі компенсаційні виплати.

Доводи відповідача щодо виплати компенсації виключно після подання позивачем відповідного рапорту та його затвердження відповідачем з посиланням на Порядкок, затверджений постановою КМУ № 178, судом не приймаються до уваги. Суд звертає увагу відповідача, що нормою ст. 29 КЗпП України саме на нього покладено обов`язок забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Тому, з урахуванням ч. 4 ст. 7 КАС України, факт встановлення піднормативним актом спеціальної процедури отримання компенсації, не виключає обов`язку відповідача виплатити її позивачу в день звільнення, оскільки обов`язок щодо забезпечення речовим майном встановлено законом.

Враховуючи те що позивача не було забезпечено необхідним майном, він має право на його компенсацію у грошовій формі.

Отже, відповідач повинен був у день звільнення виплатити позивачу компенсацію за неотримане речове майно. Натомість, як встановлено судом, остаточна виплата всіх належних позивачу сум була проведена не у день звільнення, а 28.12.2021.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні передбачена нормою ст. 117 КЗпП України (в редакції до 01.07.2022), якою встановлено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Нормою ст. 27 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Згідно абзацу 3 п. 2 цього Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В матеріалах справи міститься довідка відповідача (а.с.9), відповідно до якої середньоденне грошове забезпечення складає 361,31 грн.

Сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні (з 08.09.2021 по 27.12.2021), що є фактичною ціною позову, складає 40105,41 грн, з розрахунку 361,31 х 111 к.д., оскільки у період з 08.09.2021 по 30.09.2021 було 23 к.д., у жовтні 2021 року - 31 к.д, у листопаді 2021 року - 30 к.д., у період з 01.12.2021 по 27.12.2021 - 27 к.д.

Розрахунок позивача наведений у позові не приймається судом до уваги, оскільки здійснений з виходячи з помилкової кількості календарних днів.

Суд у даному випадку застосовує принцип співмірності та зменшує розмір середнього заробітку, який має сплатити відповідач з 40105,41 грн до 34351,53 грн (несвоєчасно виплаченої суми), виходячи з наступного.

Предметом спору є стягнення середнього заробітку за час затримки компенсаційної виплати за неотримане речове майно, яка не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямована насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

При звільненні зі служби позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та премію за період з 01.09.2021 по 07.09.2021 в розмірі 168% посадового окладу.

Відповідачем у добровільному порядку сплачено позивачу суму компенсації в розмірі 34351,53 грн.

Час затримки виплати складає 111 календарних днів, що не перевищує 4 місяців.

Сума середнього заробітку за весь період затримки у розмірі 40105,41 грн перевищує на 5753,88 грн суму в розмірі 34351,53 грн, яку відповідач не сплатив вчасно в день звільнення позивача.

Відповідач є військовим формуванням, що виконує завдання із забезпечення національної безпеки та фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав людини. Позивач просить суд лише стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, однак не просить визнати бездіяльність відповідача протиправною.

З урахуванням встановлених фактичних обставини справи, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та задовольняє їх частково, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення з нього середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 34351,53 грн, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, в частині невиплати позивачу середнього заробітку за час такої затримки, яка не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Судові витрати.

Оскільки судом було задоволено позовні вимоги частково, відповідно до норми ч. 3 ст. 139 КАС України, з відповідача стягується судовий збір у сумі 857,73 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 86,43% ціни позову), а судовий збір у розмірі 134,67 грн покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 08.09.2021 по 27.12.2021 у розмірі 34351 (тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят одна) грн 53 (п`ятдесят три) коп.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), за рахунок бюджетних асигнувань, 857 (вісімсот п`ятдесят сім) грн 73 (сімдесят три) коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 134,67 грн - покласти на позивача.

7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 12.10.2023.

Суддя А.І. Сидорук