Справа № 540/5729/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/5729/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить:

- визнати дії ГУПФУ в Херсонській області щодо відмови у перерахунку пенсії приватного підприємця ОСОБА_1

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зробити перерахунок пенсії, врахувавши в страховий стаж для нарахування та виплати пенсії, стаж підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 01.07.1998 року по 31.06.2010 року 40 рік 05 міс. 09 днів та виплатити недоплачену пенсію за період з 19.07.2019 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року відкрито провадження по справі №540/5729/21.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому не включено в страховий стаж робота ФОП з 01.07.1998 року по 28.02.2000 року, з 01.09.2000 року по 31.12.2000 року, хоча свідоцтво про державну реєстрацію отримано 17.08.1993 року.

З покликанням на приписи п.3-1 підпункту 1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.4 постанови Кабінету Міністрів України №793 від 03.10.2018 року, у позові вказано, що для призначення та виплати пенсії позивачу повинен враховуватися стаж підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 31.06.2010 року, так як він працював із застосуванням фіксованого податку, в якому 10% були страхові внески.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року відкрито провадження по справі №540/5729/21.

10.11.2021 року до Херсонського окружного адміністративного суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву разом із матеріалами пенсійної справи позивача.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022 року, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та віднесено на Одеський окружний адміністративний суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справі між суддями від 22.03.2023 року справу №540/5729/21 передано для розгляду головуючому судді Корой С.М.

Суд зазначає, що матеріалів справи №540/5729/21 у паперовому вигляді головуючому по справі не передано.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року прийнято до розгляду адміністративну справі №540/5729/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, розпочато розгляд справи №540/5729/21 спочатку.

19.04.2023 року та 20.04.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Управління не погоджується з позовними вимогами позивача, вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вказує відповідач, позивач у своєму позові наполягає на застосуванні п. 3-1 розділу XV Закону № 1058 при розрахунку його страхового стажу, яким передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Проте, зазначено у відзиві, необхідно відрізняти поняття страхового стажу для визначення права на призначення пенсії та поняття страхового стажу для розрахунку коефіцієнту страхового стажу. Поняття страхового стажу та порядок його обчислення визначено статтею 24 Закону № 1058. При обчисленні розміру пенсії застосовується коефіцієнт страхового стажу, який визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою, що передбачена ст.25 Закону № 1058.

Як стверджує відповідач, оскільки на дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (19.07.2019) його страховий стаж становив 29 років 2 місяці 15 днів, що було достатнім для призначення пенсії за статтею 26 Закону № 1058, положення пункту 3-1 розділу XV Закону № 1058 до позивача не були застосовані.

У відзиві також вказано, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж до 01.01.2004 можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо. Позивача як фізичну особу-підприємця (РНОКПП НОМЕР_1 ) взято на облік в управлінні Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона 02.01.1994. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач припинив підприємницьку діяльність 05.04.2017. 06.06.2018 позивачем вдруге здійснено реєстрацію фізичної особи-підприємця. За архівними даними електронних баз даних Управління наявна інформація про сплату позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з сум чистого доходу на загальній системі оподаткування за період з 01.04.1997 по 30.06.1998. Інформація щодо надходження коштів та/або здійснення підприємницької діяльності позивачем за спрощеною системою оподаткування за період з 01.07.1998 по 31.12.1999 та у 2003 році - відсутня.

На думку відповідача, при розрахунку страхового стажу та обчисленні розміру пенсії позивача Управлінням протиправних дій не допущено, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими нормами чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 був зареєстрований 17.08.1993 року як фізична особа - підприємець.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 19.07.2019 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія позивачу призначена виходячи з страхового стажу становив 29 років 2 місяці 15 днів.

22.02.2021 року позивач через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Управління із заявою про зміну страхового стажу, набутого до 01.01.2004.

За результатами розгляду зазначеної заяви, на підставі інформації про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду від 01.03.2021 № 432/05- 16, наданої відділом забезпечення наповнення бюджету фінансово-економічного управління ГУ ПФУ в Херсонській області до страхового стажу позивача зараховано періоди з 01.03.2000 по 31.08.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001 та з 01.01.2002 по 30.04.2002, загальний страховий стаж склав 31 рік 0 місяців 15 днів.

Так, до страхового стажу позивача зараховано періоди: з 15.10.1976 по 16.10.1977, з 03.11.1977 по 05.11.1979, з 01.09.1980 по 14.06.1985 та з 02.08.1985 по 05.07.1997, з 06.07.1997 по 30.06.1998, з 01.03.2000 по 31.08.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001 та з 01.01.2002 по 30.04.2002., з 01.01.2004 по 31.12.2018.

При цьому у період з 01.01.2004 по 30.07.2005 року, з 01.03.2006 року по 31.06.2010 по 01.12.2009 року до страхового стажу зараховано не усі дні відповідного місяця.

Так, зокрема, у січні 2004 року зараховано лише 2 дні, лютому 2004 року 2 дні, а період з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року взагалі не зараховано у страховий стаж.

Згідно листа відповідача від 30.04.2021 року таке часткове зарахування пов`язане із сплатою позивачем страхових внесків у розмірі, що є меншим мінімального.

При цьому як стверджує відповідач, оскільки інформація щодо надходження коштів та/або здійснення підприємницької діяльності позивачем за спрощеною системою оподаткування за період з 01.07.1998 по 31.12.1999 та у 2003 році відсутня, для зарахування цих періодів до загального страхового стажу позивача правових підстав немає.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що ГУПФУ в Херсонській області неправильно обчислило його страховий стаж, який складає 40 рік 05 міс. 09 днів.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком (пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону № 1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Частинами першою та другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пунктів а , б статті 3 Закону №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема:

- особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

- особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України;

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII, до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію є наявність стажу роботи на підприємствах та в організаціях, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.1 ч. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.

Відповідно до п.4 Порядку № 637, час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Періоди провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності лише у разі перебування особи на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.

Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 року № 13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

Згідно з п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 по справі №643/20104/15-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Вказані зміни залишені поза увагою відповідача, що вказує не протиправну бездіяльність останнього.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснював підприємницьку діяльність в оскаржуваний період, суд вважає, що, відповідно до п.1 ч. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV, позивач має право на зарахування до страхового стажу періоду з 01.07.1998 року по 31.06.2010 року включно.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу для нарахування та виплати пенсії, стаж підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 01.07.1998 року по 31.06.2010 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , врахувавши в страховий стаж для нарахування та виплати пенсії, стаж підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 01.07.1998 року по 31.06.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. 28 Армії,6, код ЄДРПОУ 2195057).

Суддя С.М. Корой