Справа № 460/46719/22
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/46719/22 пров. № А/857/10110/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року (суддя Дуляницька С.М., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/46719/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення від 01.08.2022 №53 Про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання зарахувати до спеціального (пільгового) стажу за списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди роботи слюсарем-ремонтником коксового цеху в ПАТ Харківський коксовий завод з 20.08.2012 по 31.07.2017 та вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт у ТОВ Коксовий завод Новомет з 11.10.2019 по 01.01.2020; зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 25.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з оглянутих документів які долучені позивачем до заяви в управління ПФУ відсутні усі підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, що передбачено пунктом 1 частини 2 ст. 114 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки у позивача відсутній необхідних пільговий стаж роботи по Списку № 1, а саме -10 років.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав 25 липня 2022 року до територіального органу Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 01 серпня 2022 року прийняло рішення №53 про відмову у призначенні пенсії на підставі відсутності необхідної кількості років пільгового стажу. Визначено страховий стаж особи 34 роки 7 місяців 29 днів, пільговий стаж (за Списком №1) 4 роки 6 місяців 21 день. В рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди: період роботи з 20.08.2012 року по 31.07.2017 року згідно пільгової довідки від 08.11.2021 № 08/11-3, виданої ПАТ Харківський коксовий завод, оскільки не правильно зазначено підрозділ; період роботи з 11.10.2019 року по 01.01.2020 року згідно пільгової довідки від 12.07.2022 № 12/07-3 виданої ПАТ Харківський коксовий завод, оскільки відсутній наказ про результати атестації робочих місць з додатками.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004, частиною 1 статті 26 Закону 1058-IV якого передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Пунктом 2 розділу ХV Прикінцеві положення Закону 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, а саме чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Положенням статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Як передбачено пунктом а статті 13 № 1788-XII та підпункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-VІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Проаналізувавши наведені норми суд першої інстанції вірно зазанчив, що для призначення пенсії на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах позивачу, необхідним є настання наступних умов: - досягнення 50 років для чоловіків; - стаж роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, що дають право на пільгову пенсію; - підтвердження шкідливих і особливо важких умов праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначило, що з наданих позивачем документів, його загальний трудовий стаж становить 34 роки 7 місяців 29 днів, пільговий стаж (за Списком №1) 4 роки 6 місяців 21 день.

При цьому, відповідач вказав, що до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди: період роботи з 20.08.2012 року по 31.07.2017 року згідно пільгової довідки від 08.11.2021 № 08/11-3, виданої ПАТ Харківський коксовий завод, оскільки не правильно зазначено підрозділ; період роботи з 11.10.2019 року по 01.01.2020 року згідно пільгової довідки від 12.07.2022 № 12/07-3 виданої ПАТ Харківський коксовий завод, оскільки відсутній наказ про результати атестації робочих місць з додатками.

Відповідно до відомостей з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (записи №№ 36-39) та довідки ПАТ Харківський коксовий завод від 08.11.2021 №08/11-1: 20.08.2012 - прийнятий на роботу до коксового цеху ПАТ Харківський коксовий завод слюсарем-ремонтником тимчасово на два місяці відповідно до наказу № 161-к від 20.08.2012 року; 21.10.2012 - переведений на постійну роботу у коксовому цеху слюсарем-ремонтником відповідно до наказу № 213-к від 19.10.2012 року; 07.08.2017 - переведений у коксовому цеху, вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт КП-7122 відповідно, до наказу № 131-к від 01.08.2017 року; 01.10.2019- звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 190-к від 01.10.2019 року (а.с.27, 29).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ( записи №№ 40-41) та довідки ТОВ Коксовий завод Новомет від 12.07.2022 №12/07-02: 11.10.2019 - прийнятий на роботу до коксового цеху ТОВ Коксовий завод Новомет вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт відповідно до наказу №2-к від 10.10.2019;. 01.10.2020 - переведений у коксовому цеху слюсарем-ремонтником відповідно до наказу № 180-к від 30.09.2020 року; 01.04.2022 - призупинено дію трудового договору до припинення та скасування воєнного стану відповідно до наказу № 78 від 31.03.2022 року.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено, що в період з 20.08.2012 року по 31.07.2017 року ОСОБА_1 працював у коксовому цеху ПАТ Харківський коксовий завод слюсарем-ремонтником, що підтверджуються відомостями з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідкою ПАТ Харківський коксовий завод від 08.11.2021 року № 08/11-1.

Окрім цього, зайнятість позивача повний робочий день на роботах за професією слюсаря-ремонтника ПАТ Харківський коксовий завод підтверджена довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ПАТ Харківський коксовий завод 08.11.2021 року вих. № 08/11-3..

Професія слюсар-ремонтник включена до Списку № 1.

Окрім цього, матеріалами справи підтверджено, що в період з 11.10.2019 року по 01.01.2020 року ОСОБА_1 працював у коксовому цеху ТОВ Коксовий завод Новомет вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт, що підтверджується відомостями з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідкою ТОВ Коксовий завод Новомет від 12.07.2022 року № 12/07-02.

Також, зайнятість позивача повний робочий день на роботах за професією вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт ТОВ Коксовий завод Новомет підтверджена довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ПАТ Харківський коксовий завод 12.07.2022 року вих. № 12/07-03.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що професія вогнетривник, зайнятий на гарячих ділянках робіт включена до Списку №1.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за N 1451/11731 (далі - Порядок №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Також відповідно до Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

З матеріалів справи а саме з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки вбачається, що позивач працював в період з 20.08.2012 року по 31.07.2017 року у коксовому цеху ПАТ Харківський коксовий завод слюсарем-ремонтником.

Як вже було зазначено, вказана посада включена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Даний факт не заперечується відповідачем.

Щодо посилання відповідача на неправильне зазначення підрозділу як підставу для незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 20.08.2012 по 31.07.2017 то таке судом першої інстанції вірно відхилено, оскільки даний період роботи позивача слюсарем-ремонтником, підтверджений трудовою книжкою, довідками ПАТ Харківський коксовий завод від 08.11.2021 року № 08/11-1 та №08/11-3.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про протиправність дій органу Пенсійного фонду України щодо незарахування до пільгового стажу за списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоду роботи слюсарем-ремонтником коксовому цеху в ПАТ Харківський коксовий завод з 20.08.2012 по 31.07.2017.

Щодо характеру виконуваних позивачем робіт у період з 11.10.2019 по 01.01.2020 вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт, то суд першої інстанції вірно зазначив, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації). Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Положеннями Порядку передбачено, що проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Пункт 4 передбачає, що згідно з пунктом 4 Порядку № 383 проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Як передбачено підпунктами 4.2, 4.3, 4.5 п. 4 Порядку № 383 проведення атестації робочих місць за умовами праці результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилося, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто, до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що аналіз наведених норм свідчить про те, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації). Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій передбачено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8 та 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесені до переліку.

Проаналізувавши зазначені норми суд першої інстанції вірно вказав, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Пунктом 1 частини 1 статті 29 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Статтею 153 КЗпП України, зокрема передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Проаналізувавши наведене вище, суд першої інстанції вірно вказав, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме: про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Враховуючи все наведене вище суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації та, відповідно, надмірний тягар на пенсіонера (позивача у цій справі).

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на відповідних підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

Також апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Відтак непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19).

Відтак апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що непроведення атестації робочого місця за умовами праці або неналежне оформлення результатів такої атестації не може позбавляти особи права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058.

Окрім того як вбачається з матеріалів справи, а саме в довідці про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії від 12.07.2022 №12/07-03 ТОВ Коксовий завод Новомет вказано про наявність наказу №4 від 02.01.2020 про атестацію робочого місця.

Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування до пільгового стажу за Списком №1 стажу роботи позивача, зокрема з 11.10.2019 року по 01.01.2020 року у коксовому цеху ТОВ Коксовий завод Новомет вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт.

Враховуючи все вище викладене апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.08.2022 №53 щодо відмови в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування прийнято передчасно, тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи вищезазначене судом першої інстанції вірно зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди роботи ОСОБА_1 слюсарем-ремонтником коксового цеху в ПАТ Харківський коксовий завод з 20.08.2012 по 31.07.2017 та вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт, у ТОВ Коксовий завод Новомет з 11.10.2019 по 01.01.2020, та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25 липня 2022 року, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі № 460/46719/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга