Справа № 440/6771/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р. Справа № 440/6771/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/6771/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження"

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Відродження", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області, оформлені листом від 02.05.2022 №6924/6/16-31-18-07-09, про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження";

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області відновити в реєстрі платників єдиного податку реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" () як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо надання статусу "Історія подання" податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18.02.2022 реєстраційний №, №, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за №;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області прийняти та внести в інтегровану картку платника податку з урахуванням дати фактичного отримання податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18.02.2022 реєстраційний №, №, та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за №.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ТОВ "Відродження" з 2017 року має статус платника єдиного податку четвертої групи-сільськогосподарського товаровиробника, у якого частка сільськогосподарського товаровиробника за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків. Позивачем подано до контролюючого органу податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи від 18.02.2022 реєстраційний №, № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за №, що були прийняті контролюючим органом. Пояснює, що за результатами проведеної камеральної перевірки податкової звітності на 2022 рік ТОВ "Відродження" анульовано реєстрація платника єдиного податку, про що складено акт від 02.05.2022 №1549/16-31-18-07-03/30621387, який отриманий позивачем в електронному вигляді 11.05.2022. Цей акт не містить жодного обґрунтування порушення позивачем вимог абз. 4 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України. Разом з тим, у порушення вимог Податкового кодексу України контролюючим органом не проводилася документальна перевірка ТОВ "Відродження", у ході якої можливе виявлення відповідним контролюючим органом порушень платником єдиного податку четвертої групи вимог, встановлених Податковим кодексом України, які є підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи, зокрема, встановлення, що у податковому (звітному) році частки сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків. Крім того, позивач вважає, що відповідачем неправомірно надано статус "Історія подання" податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18.02.2022 реєстраційний №, №, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за №, внаслідок чого ці документи автоматично не обробляються інформаційною системою органів ДПС в частині відображення даних, що впливають на стан розрахунків платника із бюджетом, в ІКП.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області, оформлені листом від 02 травня 2022 року №6924/6/16-31-18-07-09, щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження".

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області відновити в реєстрі платників єдиного податку реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (ідентифікаційний код 30621387) як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо надання статусу "Історія подання", поданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" 18 лютого 2022 року податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 17 лютого 2022 року реєстраційний №, від 17 лютого 2022 року реєстраційний №, та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18 лютого 2022 року реєстраційний №.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області внести в інтегровану картку платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" датою фактичного отримання подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" 18 лютого 2022 року податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 17 лютого 2022 року реєстраційний №, від 17 лютого 2022 року реєстраційний № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18 лютого 2022 року реєстраційний №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" витрати зі сплати судового збору в сумі 9924 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що за результатами камеральної перевірки ТОВ "Відродження" складено акт № 1549/16-31-18-07-03/30621387 про результати камеральної перевірки податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, згідно якого підприємством не дотримано вимог абз. 4 п. 299.10 ст. 299 ПК України. Таким чином, керуючись вимогами абз. 4 п. 299.10 ст. 299 ПК України, ГУ ДПС у Полтавській області правомірно прийнято рішення № 6924/6/16-31-18-07-09 від 02.05.2022 про відмову ТОВ "Відродження" у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи (включенню до реєстру) на 2022 рік. Зауважив, що у разі визнання протиправної відмови ГУ ДПС у Полтавській області щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи ТОВ "Відродження" контролюючим органом буде здійснено оновлення Реєстру платників єдиного податку, а отже задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання відновити ТОВ "Відродження" статус платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2021 є передчасною. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, зокрема, ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 72, 90, 242 КАС України, що полягає в неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та ухвалення незаконного рішення, що підлягає скасуванню.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. зазначив, що такі витрати не є співмірними із обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартістю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Відродження" (ідентифікаційний код 30621387) зареєстроване як юридична особа 10.02.2000 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Полтавській області як платник податків та платник єдиного внеску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /т. 1 а.с. 137-140/.

ТОВ "Відродження" з 01.01.2017 має статус платника єдиного податку четвертої групи-сільськогосподарського товаровиробника, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, що підтверджено довідкою від 30.03.2017 № 2326/10/16-03-12-02 про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи-сільськогосподарського товаровиробника, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків /т. 1 а.с. 81/.

ТОВ "Відродження" з 01.01.2018 має статус платника єдиного податку четвертої групи-сільськогосподарського товаровиробника, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, що підтверджено довідкою від 06.04.2018 №1398/10/16-03-12-07 про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи-сільськогосподарського товаровиробника, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків /т. 1 а.с. 80/.

18.02.2022 ТОВ "Відродження" подало до ГУ ДПС у Полтавській області (Кременчуцька ДПІ) податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи ТОВ "Відродження" за 2022 рік від 17.02.2022 № /т. 1 а.с. 33-44/, № /т. 1 а.с. 53-64/, які були прийняті контролюючим органом 18.02.2022, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями №2 /т. 1 а.с. 32, 52/.

18.02.2022 ТОВ "Відродження" подало до контролюючого органу розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік від 18.02.2022 № /т. 1 а.с. 77-79/, який прийнятий контролюючим органом 18.02.2022, що підтверджується квитанцією №2 /т. 1 а.с. 76/.

02.05.2022 головним державним інспектором Кременчуцького відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Полтавській області Бондаренко Анастасією Володимирівною проведено камеральну перевірку податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, поданих ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ", за результатами якої складено акт від 02.05.2022 №1549/16-31-18-07/30621387 "Про результати камеральної перевірки податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік по ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" ()" /т. 1 а.с. 206-207/.

У цьому акті зазначено такі висновки: за результатами проведення камеральної перевірки податкової звітності на 2022 рік та керуючись вимогами абзацу 4 пункту 299.10 статті 299 ПКУ підприємству ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" анульована реєстрація платника єдиного податку.

ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" подало до ГУ ДПС у Полтавській області письмові заперечення №21 від 23.05.2022 на акт камеральної перевірки податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи га 2022 рік по ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" від 02.05.2022 №1549/16-31-18-07/30621387 /т. 1 а.с. 22-26/, за результатами розгляду яких позивачу надано відповідь листом ГУ ДПС у Полтавській області від 03.06.2022 №8819/6/16-31-18-07-09, за змістом якого висновки акта камеральної перевірки від 02.05.2022 №1549/16-31-18-07-03/30621387 залишено без змін, а заперечення без задоволення /т. 1 а.с. 27-29/.

Листом Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.05.2022 №6924/6/16-31-18-07-09, який має назву "Рішення про відмову у включенні ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" до реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2022 рік", позивача повідомлено про те, що за результатами проведення камеральної перевірки податкової звітності на 2022 рік та керуючись вимогами абзацу 4 пункту 299.10 статті 299 ПК України підприємству ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" анульована реєстрація платника єдиного податку та, як наслідок, податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи від 18.02.2022 реєстраційний №, №, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 № надано статус "Історія подання" /т. 1 а.с. 30-31, 208-209/.

Не погодившись з діями Головного управління ДПС у Полтавській області, оформленими листом від 02.05.2022 №6924/6/16-31-18-07-09, щодо анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", та з діями відповідача щодо надання статусу "Історія подання" податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18.02.2022 реєстраційний №, №, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за №, позивач завернувся до суду з позовом у цій справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що дії Головного управління ДПС у Полтавській області, оформлені листом від 02.05.2022 №6924/6/16-31-18-07-09, щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", вчинені відповідачем з порушенням вимог частини 2 статті 19 Конституції України та норм Податкового кодексу України, а тому є протиправними. Внаслідок протиправних дій Головного управління ДПС у Полтавській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", контролюючим органом протиправно надано ознаку стану обробки Історія подання поданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" 18.02.2022 податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 17.02.2022 реєстраційний № та від 17.02.2022 №, а також розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за № та такі дії відповідача порушують права та законні інтереси ТОВ "Відродження", оскільки внаслідок таких дій у ІКП не відображається інформація про облікові операції та облікові показники, що характеризують стан розрахунків платника з бюджетом за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно - територіальною одиницею.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені Розділом XIV цього кодексу (статті 291-300).

Відповідно до пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 цієї статті.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до п. 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 299.2 статті 299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 298.1 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано порядок переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України передбачений обов`язок сільськогосподарського товаровиробника надавати до 20 лютого поточного року до контролюючого органу певну звітність з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку, перелік якої конкретизований у цьому підпункті.

Так, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Фізичні особи - підприємці, які подали заяву про обрання ними спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для четвертої групи, вперше подають визначену цим підпунктом звітність протягом 20 календарних днів з дня подання такої заяви.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.02.2022 ТОВ "Відродження" подано до ГУ ДПС у Полтавській області (Кременчуцька ДПІ) податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи ТОВ "Відродження" за 2022 рік від 17.02.2022 № /т. 1 а.с. 33-44/, № /т. 1 а.с. 53-64/, які були прийняті контролюючим органом 18.02.2022, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями №2 /т. 1 а.с. 32, 52/. Також 18.02.2022 ТОВ "Відродження" подано до контролюючого органу розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік від 18.02.2022 № /т. 1 а.с. 77-79/, який прийнятий контролюючим органом 18.02.2022, що підтверджується квитанцією №2 /т. 1 а.с. 76/.

02.05.2022 головним державним інспектором Кременчуцького відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Полтавській області Бондаренко Анастасією Володимирівною проведено камеральну перевірку податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, поданих ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ", за результатами якої складено акт від 02.05.2022 №1549/16-31-18-07/30621387 "Про результати камеральної перевірки податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік по ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" ()" /т. 1 а.с. 206-207/, у якому зазначено такі висновки: за результатами проведення камеральної перевірки податкової звітності на 2022 рік та керуючись вимогами абзацу 4 пункту 299.10 статті 299 ПКУ підприємству ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" анульована реєстрація платника єдиного податку.

Відповідно до п. 299.6 ст. 299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.10 та абзацом 2 пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

Згідно з п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Відповідно до підпункту 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що ст. 299 ПК України визначає перелік підстав для відмови у реєстрації платником єдиного податку (п. 299.6 ст. 299 ПК України) і перелік підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку (п. 299.10 ст. 299 ПК України та абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України - порушення платником єдиного податку першої-третьої групи вимог, встановлених главою 1. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності розділу ХІV. Спеціальні податкові режими ПК України).

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку четвертої групи за критеріями, визначеними у пункті 4 пункту 291.4. статті 291 ПК України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 03.12.2020 у справі №200/9334/19-а, який підлягає обов`язковому врахуванню судом першої інстанції в силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з листа Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.05.2022 №6924/6/16-31-18-07-09, підставою для анулювання реєстрації ТОВ "Відродження" платником єдиного податку четвертої групи слугували висновки податкового органу про невідповідність платника податків вимогам підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України.

Однак, попри наведені вище норми матеріального закону, виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" податковим органом не проводилась. Натомість, як свідчать встановлені обставини справи, відповідачем було проведено камеральну перевірку, наслідки якої в силу норм пункту 299.11 статті 299 ПК України не передбачають прийняття рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи.

За приписами п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Акт камеральної перевірки від 02.05.2022 №1549/16-31-18-07/30621387 містить виключно констатацію про недотримання позивачем вимог абз. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України, проте, взагалі не містить опису суті встановленого порушення.

Суд зазначає, що згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75. ст. 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складання розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування тощо).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постанові від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а, які підлягають обов`язковому врахуванню судом першої інстанції відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що акт від 02.05.2022 №1549/16-31-18-07/30621387 "Про результати камеральної перевірки податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік по ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ" ()" /т. 1 а.с. 206-207/, не може бути підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації ТОВ "Відродження" платником єдиного податку четвертої групи та вчинення дій щодо анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження".

Таким чином судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії Головного управління ДПС у Полтавській області, оформлені листом від 02.05.2022 №6924/6/16-31-18-07-09, щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", вчинені відповідачем з порушенням вимог частини 2 статті 19 Конституції України та норм Податкового кодексу України, а тому є протиправними.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 17.02.2022 реєстраційний № та №, а також розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за № надано ознаку стану обробки «Історія подання» у зв`язку з анулюванням реєстрації платника єдиного податку /т. 1 а.с. 31, 210/.

Пунктом 1 розділу 1 Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 р. за № 321/35943 (надалі - Порядок №5), встановлено, що цей Порядок визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

За визначенням пункту 2 розділу 1 Порядку №5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 1 розділу 2 Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

За приписами пункту 1 підрозділу 4 розділу 4 Порядку №5 документи звітності зі статусом «Повністю введено» (крім документів зі станами обробки «Вважається неподаним» або «Історія подання» (присвоюється відповідно до пункту 4 цього підрозділу) або «Видалений» (присвоюється у зв`язку з помилковою реєстрацією посадовою особою територіального органу ДПС поданого на паперовому носієві Документа звітності)) та показники щодо сум грошових зобов`язань, самостійно визначених платником, які в автоматичному режимі не були відображені в ІКП, потрапляють до реєстру «Нерознесені декларації (розрахунки)».

Підрозділ, відповідальний за адміністрування платежів, відпрацьовує реєстр «Нерознесені декларації (розрахунки)» у терміни, визначені Регламентом комп`ютерної обробки звітності.

Якщо Документ звітності не підлягає рознесенню до ІКП, то підрозділ, відповідальний за адміністрування платежів, виключає його з реєстру «Нерознесених декларації (розрахунків)».

За приписами пунктів 3, 4 підрозділу 4 розділу Порядку №5 документи звітності зі статусом «Повністю введено», які набули ознаки стану обробки «Вважається неподаним», «Історія подання», «Видалений», після настання граничного строку сплати нарахованих сум за такими Документами звітності автоматично обробляються інформаційною системою в частині виключення з обліку раніше рознесених до ІКП нарахованих до сплати сум. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних облікових показників (операцій).

Якщо за результатами судового або адміністративного оскарження платником рішення податкового органу про відмову у прийнятті Документа звітності встановлено факт неправомірності такої відмови, стан обробки Документа звітності змінюється з «Вважається неподаним» на «Вважається поданим за рішенням суду або податкового органу». Датою подання такого Документа звітності вважається дата його фактичного отримання податковим органом або визначена відповідним рішенням.

Дані Документів звітності зі статусом «Повністю введено», які набули ознаку стану обробки «Вважаються поданими за рішенням суду або податкового органу», після настання граничного строку сплати нарахованих сум за такими Документами звітності відображаються в ІКП датою присвоєння цієї ознаки та з використанням відповідних облікових показників (операцій).

Якщо після подання Документа звітності платник подає до граничного строку подання новий Документ звітності із виправленими показниками, поданий раніше Документ звітності стає недіючим та отримує ознаку стану обробки «Історія подання».

Документи звітності зі статусом «Повністю введено», які набули ознаки стану обробки «Вважається неподаним», «Історія подання», «Видалений», після настання граничного строку сплати грошового зобов`язання за такими Документами звітності, автоматично обробляються інформаційною системою в частині виключення з обліку раніше рознесених до ІКП сум грошових зобов`язань. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних облікових показників (операцій).

Крім того, ознаку стану обробки «Історія подання» отримують Документи звітності, щодо яких за рішенням суду або підрозділів податкового органу вищого рівня, відповідальних за адміністрування платежів, у підсистемі, що забезпечує обробку податкової звітності та платежів, передбачено скасування реєстрації (ідентифікацію недіючими).

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що внаслідок протиправних дій Головного управління ДПС у Полтавській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", контролюючим органом протиправно надано ознаку стану обробки «Історія подання» поданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" 18.02.2022 податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 17.02.2022 реєстраційний № та від 17.02.2022 №, а також розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18.02.2022 за № та такі дії відповідача порушують права та законні інтереси ТОВ "Відродження", оскільки внаслідок таких дій у ІКП не відображається інформація про облікові операції та облікові показники, що характеризують стан розрахунків платника з бюджетом за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно - територіальною одиницею.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області, оформлені листом від 02 травня 2022 року №6924/6/16-31-18-07-09, щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області відновити в реєстрі платників єдиного податку реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (ідентифікаційний код 30621387) як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, а також визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо надання статусу "Історія подання", поданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" 18 лютого 2022 року податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 17 лютого 2022 року реєстраційний №, від 17 лютого 2022 року реєстраційний №, та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18 лютого 2022 року реєстраційний № та зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області внести в інтегровану картку платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" датою фактичного отримання подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" 18 лютого 2022 року податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 17 лютого 2022 року реєстраційний №, від 17 лютого 2022 року реєстраційний № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" від 18 лютого 2022 року реєстраційний №.

Таким чином, адміністративний позов ТОВ "Відродження" обґрунтований та підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення в частині задоволення позовних вимог прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Крім того, на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача у даній справі здійснювалося адвокатом Дашко Максимом Володимировичем на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВІ №1093735 /т. 1 а.с. 19/.

Дашко Максим Володимирович включений до Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/profile/12587).

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано до суду: договір №672 про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2022 /т. 1 а.с. 144-147/, розрахунок від 05.08.2022 суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №672 від 25.07.2022 /т. 1 а.с.148/, акт від 05.08.2022 про надані послуги до договору про надання професійної правничої допомоги №672 від 25.07.2022 /т. 1 а.с. 149-150/, рахунок №05/08 від 05.08.2022 за юридичні послуги згідно договору про надання професійної правничої допомоги №672 від 25.07.2022 на суму 80000 грн. /т. 1 а.с. 151/.

Відповідно до п.1.1 договору №672 про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2022 виконавець (адвокат Дашко М.В.) зобов`язується надати замовнику (ТОВ "Відродження") професійну правничу допомогу за завдання замовника, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити надані виконавцем послуги на умовах, визначених цим договором.

Перелік послуг визначено у пункті 2.1 договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору замовник здійснює оплату послуг виконавцю, визначених в п. 2.1 цього договору, в фіксованій сумі в розмірі 80000 грн.

05.08.2022 сторонами договору складено розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №672 від 25.07.2022 на загальну суму 80000 грн. /а.с. 148/.

05.08.2022 сторонами договору складено акт про надані послуги до договору про надання професійної правничої допомоги №672 від 25.07.2022 /т. 1 а.с. 149-150/ про наступне: на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №672 від 25.07.2022 виконавець надав юридичні послуги, а замовник прийняв вищевказані послуги, а саме: попереднє опрацювання матеріалів наданих замовником, підготовка правової позиції по справі в суді першої інстанції; підготовка позовної заяви до ГУ ДПС у Полтавській області; обговорення позову з замовником та внесення виправлень, доповнень за бажанням замовника; підготовка до ведення справи в суді першої інстанції (підготовка/ копіювання додатків до позову, сплата судового збору, відправлення позову з додатками засобами поштового зв`язку); пошук та вивчення законодавчих та нормативних правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ; усні консультації, роз`яснення, узгодження позиції по справі. Вартість виконаних робіт складає 80000 грн.

Надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що дана справа немайнового характеру є справою незначної складності, призначена до розгляду та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Так, аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених в акті виконаних робіт, слід вказати, що такі послуги як попереднє опрацювання матеріалів наданих замовником, підготовка правової позиції по справі в суді першої інстанції; обговорення позову з замовником та внесення виправлень, доповнень за бажанням замовника, підготовка до ведення справи в суді першої інстанції (підготовка/копіювання додатків до позову, сплата судового збору), пошук та вивчення законодавчих та нормативних правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ; усні консультації, роз`яснення, узгодження позиції по справі за своїм змістом є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складання адміністративного позову, до якого входить вивчення, аналіз, складання документів, з огляду на що окреме їх виділення є необґрунтованим.

Отже, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі, реальним результатом, який відображено у детальному описі робіт, є складання позовної заяви.

При цьому, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи (справа незначної складності) та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, сталу судову практику у розгляді такої категорії справ, колегія суддів вважає, що співмірним розміром стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області витрат на правничу допомогу є сума 5000,00 грн.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року по справі № 440/6771/22 підлягає скасуванню в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень) з прийняттям в цій частині постанови, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 440/6771/22 належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 440/6771/22 - скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 440/6771/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко