Справа № 520/24451/23
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 жовтня 2023 р. справа № 520/24451/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бідонько А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- Визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 11.08.2023 року, такою що суперечить вимогам Рішення ЄСПЛ № 1770/03 від 06.06.2013 року в частині нарахування пені за несвоєчасне виконання судового рішення та скасувати означену постанову головного державного виконавця Рекашової А.М.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на примусовому виконанні знаходилось рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 року №11770/03 «Кононова та інші проти України». 11.08.2023 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946, у зв`язку з повним виконанням рішення. Вказану постанову позивач вважає протиправною, посилаючись на те, що рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 року №11770/03 «Кононова та інші проти України» виконано щодо нього не в повному обсязі. Зазначає, що пеня, яка була нарахована за несвоєчасне виконання рішення, нарахована йому не в повному обсязі, оскільки її розрахунок здійснено не у відповідності до Європейських норм та стандартів.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито провадження в даній адміністративній справі в порядку визначеному ст. 287 КАС України, без виклику сторін.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати з викликом сторін.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому сторона відповідача проти вимог поданого позову заперечує. Зазначає, що резолютивною частиною рішення Європейського суду зобов?язано державу сплатити заявникам 3000 євро, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Частина зазначених коштів (у розмірі 34612 грн. 99 коп.) була виплачена позивачу саме у національній валюті. Отже, в даному випадку боржником було порушено строк виплати коштів, розмір яких виражений у гривні. Оскільки головний державний виконавець здійснював розрахунок пені за порушення строку сплати коштів саме у гривні, підстави для нарахування суми пені у євро - відсутні. Таким чином, пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду у справі № 11770/03 від 06.06.2013 нарахована у відповідності до резолютивної частини рішення, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" прийнята правомірно.

У судове засідання призначене на 12.10.2023 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причин неприбуття суду не повідомляли.

В минулому судовому засіданні 04.10.2023 представник відповідача до судового засідання з`явився та заперечував проти задоволення позовних вимог на підставі доводів, викладених у відзиві.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що сторони по справі не прибули, повідомлені належним чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд заяви сторін в порядку письмового провадження.

Як встановлено судовим розглядом, в провадженні Відділу перебувало виконавче провадження № 38662946 з виконання рішення № 11770/03, виданого 06.06.2013 Європейським судом з прав людини у справі «Кононова та інші проти України», де заявником є ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер. Спадкоємцями стягувача є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Резолютивною частиною рішення Європейського суду з прав людини № 11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» встановлено: «(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв № 28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п?ятсот) євро (i) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (її) заявникам за заявами № 28061/08 та 28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження грошові кошти у розмірі 31657,08 грн. (еквівалент 3000 євро) перераховані спадкоємцям стягувача, а саме: ОСОБА_1 платіжним дорученням № 1612 від 27.11.2013 у розмірі 15828,54 грн., ОСОБА_3 платіжним дорученням № 1613 від 27.11.2013 у розмірі 15828,54 грн. Пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 17,30 грн. перерахована: ОСОБА_1 платіжним дорученням № 3281 від 02.07.2014 у розмірі 8,65 грн., ОСОБА_3 платіжним дорученням № 3280 від 02.07.2014 у розмірі 8,65 грн.

17.07.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 у справі № 820/14579/14 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зобов?язано Державну виконавчу службу України здійснити повне виконання рішення суду, а саме перерахувати на банківській рахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_3 кошти як то визначено рішенням Європейського суду з прав людини а саме: різницю яка виникла при конвертації 3000 Євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини.

Зобов?язано Державну виконавчу службу України нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини а саме: нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, з 07.09.2013 року по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 Євро які конвертовані в національну валюту по курсу який існував 24.01.2014 року (на день здійснення платежу), до якого необхідно додати три відсоткові пункти.

В подальшому, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 у справі № 820/14579/14 в частині виплати спадкоємцям стягувача різниці яка виникла при конвертації 3000 Євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини, було перераховано кошти в розмірі 779,32 грн на користь ОСОБА_3 , а на користь ОСОБА_1 - 887,22 грн.

У зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення було прийнято Постанови про закінчення виконавчого провадження № 48529648 та 48908528.

14.06.2023 державним виконавцем Відділу прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження № 38662946, оскільки залишалася невиконаною Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 у справі № 820/14579/14 в частині нарахування пені.

14.06.2023 державним виконавцем здійснено розрахунок пені та направлено вимогу №38662946/22 до Бухгалтерської служби Міністерства юстиції України для сплати на користь спадкоємців стягувача нарахованої пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Платіжною інструкцією Міністерства юстиції України від 02.08.2023 № 3121 ОСОБА_3 перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення суду в розмірі 328,84 грн.

Платіжною інструкцією Міністерства юстиції України від 02.08.2023 № 3121 ОСОБА_1 перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення суду в розмірі 354,48 грн.

11.08.2023 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини протиправною, позивач звернулась з адміністративним позовом до суду.

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини протиправною, позивач звернулась з адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення ЄСПЛ в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком України виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, врегульовані Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Закон №3477-IV), у розмінні ст.1 якого орган представництва це орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень; рішення а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України.

Статтею 2 Закону №3477-IV передбачено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Згідно із ст.3 цього Закону виконання рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст.7 Закону №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття рішенням статусу остаточного орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Частинами 1-6 ст.8 Закону №3477-IV передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно п.8 ч. 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:, зокрема, рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У свою чергу, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вже встановлено судовим розглядом, рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 людини № 11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» встановлено: «(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв № 28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п?ятсот) євро (i) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (її) заявникам за заявами № 28061/08 та 28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно зі статтею 41 Конвенції, якщо ЄСПЛ визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право держави, яка була стороною у справі, передбачає лише часткову компенсацію, ЄСПЛ у разі необхідності надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

Справедлива сатисфакція - форма відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій стороні внаслідок правопорушення.

Суд, приймаючи рішення про розмір справедливої сатисфакції, виходить з основних фактів справи, а також має право самостійно встановлювати розмір сатисфакції. Сатисфакція виражається не тільки грошовим відшкодуванням, а також у формі визнання провини, завіренні постраждалих у неприпустимості вчинення подібного надалі, вибачення, покарання винних, особливих почестей постраждалій стороні, а також у інших формах морального задоволення потерпілої сторони.

У цій справі обов`язок держави виплатити спадкоємцям заявника компенсацію в розмірі 3000 євро є справедливою сатисфакцією за встановлені Рішенням Європейського суду з прав людини порушення.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" у разі порушення тримісячного строку на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Згідно з пунктом (b) резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 людини № 11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

Під відшкодуванням, в розумінні Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» розуміють суму справедливої сатисфакції, яка визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь стягувача.

Виходячи з аналізу законодавства, суд зазначає, що пеня вказана у резолютивній частині рішення суду застосовується лише до справедливої сатисфакції, присудженої Європейським судом і не застосовується до будь-яких інших сум, що мають бути стягнені внаслідок невиконання національних судових рішень.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду справа №820/3181/16 (№К/9901/12021/18).

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2015 року в.о. Урядового уповноваженого О.В. Давидчук було надіслано запит Голові Департаменту виконання рішень Європейського суду з прав людини Генерального Директорату з прав людини і верховенства права Женевєв Маєр на адресу (Рада Європи F-67075 Strasbourg Codex).

У запиті зазначено: «До Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини надходять скарги заявників щодо невірного, на їх думку, нарахування державними виконавцями пені у зв`язку з несвоєчасними виплатами відшкодування.

Розрахунок пені державні виконавці здійснюють наступним чином:Сума пені = А : В х (% ставку) х С, де А - сума відшкодування, присуджена за рішенням суду (для розрахунку використовується та валюта, яку було присуджено рішенням Європейського суду (євро - для обчислення пені щодо справедливої сатисфакції, інша валюта - щодо рішення національного суду); В - кількість днів року; % ставка - гранична позичкова ставка Європейського центрального банку плюс 3 відсотки річних (інформація щодо розміру граничної позичкової ставки розміщена на офіційному сайті Європейського центрального банку; С - кількість днів прострочення виплати.

З метою належного виконання рішень Європейського суду просимо повідомити чи правильна формула, яку використовують державні виконавці, під час нарахування пені».

У відповідь листом від 02.07.2015 року головою відділу Генерального Директорату з прав людини та верховенства права Департамент виконання рішень Європейського суду з прав людини Генерального Секретаріату повідомлено, що зазначена у листі формула, яка використовується державними виконавцями, є абсолютно вірною.

Під час розгляду справи, обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначив, що при обрахунку пені, відповідачем взято розмір сатисфакції не в євро, як вказано у формулі, крім того вона була поділена на дві частини: спочатку взята цифра у розмірі сатисфакції, але в гривнях ( 2013 рік), а потім цифра суми недоплати у розмірі 887.22 гривні. Також, позивач наголошував, що гранична позичкова ставка Європейського центрального банку взята у 0.75% коли в цей час вона була іншою.

Судом встановлено, що відповідно до вимоги державного виконавця №38662946/22 відповідачем було здійснено розрахунок виходячи з того, що рішення набрало остаточної законної сили - 06.06.2013, кінцева дата виконання рішення - 06.09.2013. Рішення № 11770/03 частково виконано 24.01.2014 в сумі 15828,54 грн. грн. + (справедлива сатисфакція на користь ОСОБА_1 ).

Кількість днів затримки платежу (з 07.09.2013 по 23.01.2014) - 139.

Ставка Європейського центрального банку - 0,75 %.

Сума пені на користь ОСОБА_1 : 15828,54 : 365 х 3,75 % х 139 = 226,04 грн - 8,65 грн (пеня, сплачена платіжним дорученням від 02.07.2014 № 3281) = 217,39 грн.

Рішення № 11770/03 остаточно виконано 20.10.2017 в сумі 887,22 грн+ (доплата різниці конвертації на користь ОСОБА_1 ).

Кількість днів затримки платежу (з 07.09.2013 по 19.10.2017) - 1504.

Ставка Європейського центрального банку - 0,75 %.

Сума пені на користь ОСОБА_1 : 887,22 : 365 х 3,75 % х 1504 =137,09 грн.

Всього: 217,39 грн. + 137,09 грн. = 354,48 грн.

Таким чином, державний виконавець дійшов до висновку, що на користь ОСОБА_1 необхідно сплатити пеню в розмірі 354,48 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем при обрахунку пені на користь ОСОБА_1 взято розмір сатисфакції саме у гривні (вперше - 15828,54 грн., вдруге - 887,22 грн), тоді як відповідно до формули обрахунку пені вказаній у листі від 02.07.2015 року голови відділу Генерального Директорату з прав людини та верховенства права Департамент виконання рішень Європейського суду з прав людини Генерального Секретаріату, для розрахунку використовується та валюта, яку було присуджено рішенням Європейського суду (євро - для обчислення пені щодо справедливої сатисфакції).

Тому, оскільки рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 № 11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» зобов`язано державу-відповідача сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю то для розрахунку мала б використовуватися та валюта, яку було присуджено рішенням Європейського суду, а саме євро - для обчислення пені щодо справедливої сатисфакції.

Крім того, головним державним виконавцем при обрахунку пені не обґрунтовано застосування граничної позичкової ставки Європейського центрального банку у розмірі 0,75 %.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 № 11770/03 у справі «Кононова та інші проти України» було передбачено, що зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Зазначене рішення Європейського суду з прав людини набуло статусу остаточного 06.06.2013, строк його виконання настав 06.09.2013, а кількість днів затримки платежу (з 07.09.2013 по 19.10.2017) складає 1504 днів.

Натомість головним державним виконавцем під час розрахунку пені за весь період прострочення сплати коштів було застосовано лише одну граничну позичкову ставку Європейського центрального банку у розмірі 0,75 %.

Разом із тим, Верховний суд у постанові від 31.01.2018 по справі 826/5012/15 вказав: « Згідно листа Національного банку України від 29.05.2015 № 30-00011/37081 у період з 13.05.2014 по дату виплати ОСОБА_1 вищевказаних коштів діяло три різних розміри граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, а саме: у період з 13 травня по 20 червня 2014 року - 0,75 %, з 11 червня по 09 вересня 2014 року - 0,4 %, з 10 вересня по 06 жовтня 2014 року - 0,3 %.».

Отже, гранична позичкова ставка Європейського центрального банку у 2014 році змінювалась щонайменше три рази, що підтверджується постановою Верховного суду від 31.01.2018 по справі 826/5012/15, разом із тим, державним виконавцем за весь період затримки з 07.09.2013 по 19.10.2017 заастосовано лише одну граничну позичкову ставку Європейського центрального банку у розмірі 0,75%. Зазначені порушення призвели до відображення у вимозі державного виконавця від 14.06.2023 № 38662946/22 неточної суми пені, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Тобто відповідачем не виконано вимоги пункту «б» вказаного рішення, а саме: «зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

Таким чином, не нарахування позивачу не в повному обсязі пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини, не узгоджується з фактом повного фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не перевірено фактичне виконання рішення суду та передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.08.2023, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Як роз`яснив Верховний Суд України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідач при проведенні виконавчих дій щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 № 11770/03 у справі «Кононова та інші проти України», діяв не у межах та не у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до фактичного невиконання в повному обсязі рішення суду, відносно позивача.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправної та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 11.08.2023 року підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно з частиною 2 вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Оскільки, судовим розглядом встановлено допущення головним державним виконавцем порушень під час розрахунку пені та зазначені порушення призвели до відображення у вимозі державного виконавця від 14.06.2023 №38662946/22 неточної суми пені, яка підлягає стягненню на користь позивача, та з огляду на те, що вимога державного виконавця в даному випадку є єдиним документом, який фіксує розмір пені, яку боржник зобов`язаний сплатити стягувачу, суд дійшов висновку, що вимога від 14.06.2023 №38662946/22 безпосередньо впливає на права та інтереси ОСОБА_4 , а тому належним та ефективним способом захисту прав позивача є її скасування.

Аналогічна позиція щодо скасування вимоги державного виконавця викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 по справі 826/5012/15.

Щодо вимоги в частині визнання незаконної постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 11.08.2023 року, такою що суперечить вимогам Рішення ЄСПЛ № 1770/03 від 06.06.2013 року в частині нарахування пені за несвоєчасне виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Рішенням у даній справі визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 11.08.2023 року, а також вимогу від 14.06.2023 №38662946/22.

Тобто, права позивача було відновлено належним чином.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 11.08.2023 прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М.

Скасувати вимогу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А. М. №38662946/22 від 14.06.2023.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Бідонько А.В.