Справа № 420/19547/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73001, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Херсонській області () щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), додаткової винагороди за лютий 2023 рік у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн. всього на загальну суму 49832 грн. 16 коп.;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області () виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), додаткову винагороду за лютий 2023 року у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн. всього на загальну суму 49832 грн. 16 коп.;

стягнути з відповідача, Головного управління Національної поліції в Херсонській області () на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 8000 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУНП в Херсонській області без згоди ОСОБА_1 були стягнуті нараховані виплати прирівнені до заробітної плати, а саме, додаткова винагорода у лютому 2023 року у розмірі 29999,76 грн., у березні 2023 року - 19832,40 грн. (29999,94 грн. - 10167,54 грн.) на загальну суму 49832 грн. 16 коп.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх протиправними, посилаючись на пункт 22 розділу І «Загальні положення» Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, відповідно до якого грошове забезпечення, виплачене відповідно до законодавства, яке діяло на дату виплати, поверненню не підлягає.

Також позивач вважає, що дії відповідача по стягненню з нього додаткової грошової винагороди за лютий - березень 2023 року було проведено без врахування положень ст.ст. 1212,1215 Цивільного кодексу України. Так, з посиланням на висновки Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц, позивач зазначив, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Позивач звернув увагу, що наказ про виплату збільшеної додаткової винагороди виданий 09.02.2023 року, виплата перерахована на картку ОСОБА_1 13.02.2023 року, наказ про скасування наказу № 50 від 09.02.2023 року виданий - 14.02.2023 року. Тобто, на дату виплату ОСОБА_1 збільшеної додаткової винагороди діяв наказ прийнятий у відповідності до законодавства № 50 о/с від 09.02.2023 року. Таким чином, виплата додаткової винагороди за січень 2023 року ОСОБА_1 у сумі 78482,10 грн. здійснена відповідачем ГУНП в Херсонській області добровільно, без рахункової помилки та за відсутності недобросовісної поведінки ОСОБА_1 або зловживанням з його боку, оскільки останній не міг вплинути на вирішення питання про власну винагороду, за власним добровільним рішенням роботодавця без вини ОСОБА_1 , який діяв добросовісно оскільки виконував покладені на нього обов`язки, проходив службу за наказами керівництва, не маючи жодного дисциплінарного стягнення, тому і підстави передбачені законом для стягнення додатково винагороди за лютий 2023 року у розмірі 29999,76 грн. та у березні 2023 року у розмірі 19832,40 грн, на загальну суму 49832 грн. 16 коп. відсутні.

З огляду на зазначене позивач просить поновити його порушене право шляхом зобов`язання відповідача виплатити на його користь додаткову винагороду за лютий 2023 року у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн. всього на загальну суму 49832 грн. 16 коп.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

22.08.2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

У відзиві зазначено, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення в залежності від умов проходження служби та виплачується у розмірі до 10000, 30000 та 100000 гривень.

Оскільки ОСОБА_1 у січні 2023 року не перебував в районі проведення воєнних (бойових) дій, визначеному наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 26, збільшена додаткова винагорода до 100000,00 грн. виплачена йому не у відповідності до законодавства, що діяло на момент виплати, (Постанова КМУ №168, Наказ №775), а відтак підлягала поверненню.

Відповідач не погоджується з твердженням представника позивача про стягнення нарахованих виплат прирівняних до заробітної плати, а саме: додаткової винагороди у лютому 2023 року в розмірі 29999,76 грн., у березні 2023 року - 19843,40 грн., на загальну суму 49832,16 грн., оскільки в даному випадку ГУПН в Херсонській області не приймалось жодних рішень про утримання або стягнення з позивача надмірно виплачених коштів. Оскільки у січні 2023 позивачу виплачена збільшена додаткова винагорода до 100 000 грн без достатніх правових підстав, це стало наслідком не виплати додаткової винагороди у лютому 2023 року та виплати додаткової винагороди в меншому розмірі у березні 2023 року.

Так, відповідач покликається на ст. 1212 Цивільного Кодексу України, положеннями якої передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, відповідач вважає отриману позивачем додаткову винагороду за період з 01 січня по 31 січня 2023 року в розмірі 78482,10 грн. як безпідставно набуте майно, тобто майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави у розумінні частини першої статті 1212 ЦК України.

Крім того, на думку відповідача, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 8000 грн. 00 коп. у даній справі не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Із викладених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Херсонській області про залишення адміністративного позову без розгляду.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Херсонській області про розгляд справи за участю представника відповідача.

28.08.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що відповідач сам підтверджує, що на момент виплати позивачу додаткової винагороди підстава для виплати існувала, проте в подальшому (після здійснення нарахування та виплати на картку позивача) була скасована самим відповідачем. Крім того, додаткова винагорода (заробітна плата) нарахована за лютий та березень 2023 року не виплачена ОСОБА_1 протиправно без достатньої правової підстави, оскільки нарахована заробітна плата працівника вже є його власністю та без його особистої волі не може бути стягнута або не виплачена, винятком є тільки рішення суду. Представник відповідача вважає, що у разі якщо таку додаткову винагороду виплачено, то її повернення можливе лише з урахуванням правил, які передбачено статтею 1215 Цивільного кодексу України. Між тим, в контексті положень ст. 1215 Цивільного кодексу України, підстав для повернення ОСОБА_1 грошових коштів не існувало, тому дії відповідача щодо стягнення додаткової винагороди за лютий - березень 2023 року з метою повернення виплат додаткової винагороди ОСОБА_1 за січень 2023 року - є протиправними.

01.09.2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, де представник позивача наполягав на правомірності своїх дій, оскільки виплата позивачу підвищеної додаткової грошової винагороди за січень 2023 року була здійснена не у відповідності до вимог чинного законодавства та її слід вважати як безпідставно набуте майно.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 з 2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з листопада 2015 року в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Херсонській області № 12 о/с від 19 січня 2021 року «Про особовий склад» майора поліції ОСОБА_1 призначено старшим дільничним офіцером поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Генічеського районного відділу поліції, увільнивши з посади начальника сектора превенції Нижньосірогозького відділення поліції Каховського відділу поліції.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 09 лютого 2023 року № 50 о/с «Про встановлення додаткової винагороди працівникам ГУНП в Херсонській області на період дії воєнного стану» з метою виплати додаткової винагороди поліцейським відповідно до п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та з урахуванням «Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану», затвердженого наказом МВС України від 28 листопада 2022 року № 775 за період з 01 січня по 31 січня 2023 року встановлено додаткову та збільшену додаткову винагороду поліцейським підрозділів ГУНП в Херсонській області за період з 01 січня по 31 січня 2023 року, які виконують службові обов`язки та заслуговують на додаткову винагороду у розмірах до 30000 грн. та збільшену додаткову винагороду до 100000 грн. (списки згідно додатків №№1-64).

Згідно витягу з розрахунку винагороди (вих.106/38.1/01-2023 від 06.02.2023) винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях та заходах, проходження служби поліцейськими зведеного взводу №3 ГУНП в Херсонській області (з дислокацією м. Миколаїв) (додаток до Наказу від 09.02.2023 №50 о/с) ОСОБА_1 включений до вказаних списків з визначеним розміром винагороди 79 677,26 грн., з яких 8 709,66 грн. - винагорода до 30 000 грн., 70 967, 60 грн. - винагорода до 100 000 грн.

Відповідно виписки з карткового рахунку позивача з 01.01.2023 по 04.07.2023 року 13 лютого 2023 року визначений розмір винагороди з урахуванням податків та зборів у загальній сумі 78482,10 грн. було зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Наказом ГУНП в Херсонській області від 14 лютого 2023 року № 52 о/с «Про скасування наказу ГУНП від 09.02.2023 року № 50 o/с про встановлення додаткової винагороди», наказано, зокрема:

1.Скасувати наказ ГУНП в Херсонській області № 50 о/с від 09.02.2023 року.

2.Керівникам структурних підрозділів (служб) ГУНП, територіальних (відокремлених) підрозділів поліції ГУНП, командирам зведених взводів:

2.1. надати до управління кадрового забезпечення ГУНП розрахунок додаткової винагороди за період з 01 по 31 січня 2023 року у відповідності до Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28 листопада 2022 року № 775;

2.2. провести роз`яснювальну роботу серед підлеглих працівників поліції про необхідність самостійного звернення з рапортами до ГУНП в Херсонській області до 21.02.2023 та повернення зайво виплаченої збільшеної додаткової винагороди за період з 01 січня по 31 січня 2023 року.

3. Управлінню кадрового забезпечення ГУНП ( ОСОБА_2 ) підготувати проект наказу про виплату додаткової винагороди на підставі наданих розрахунків додаткової винагороди за період з 01 по 31 січня 2023 року.

4. Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП (Старинець О.М.) в разі не повернення поліцейськими зайво виплаченої додаткової винагороди за період з 01 січня по 31 січня 2023 року провести відповідні утримання з грошового забезпечення таких поліцейських з метою дотримання ГУНП нормативно-правових актів, якими врегульовано виплату збільшеної додаткової винагороди поліцейським до 100 000 грн у період воєнного стану.

Згідно зазначеного Наказу встановлено, що Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 року № 26 визначено райони ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року, зокрема, на території Херсонської області: Херсонський район: Олешківська міська територіальна громада, Каховський район: Великолепетиська селищна територіальна громада, Верхньорогачицька селищна територіальна громада, Горностаївська селищна територіальна громада, Любимівська селищна територіальна громада, Каховська міська територіальна громада, Таврійська міська територіальна громада, Новокаховська міська територіальна громада, Скадовський район: Голопристанська міська територіальна громада, Чулаківська територіальна громада. Таким чином, території, на яких несли служби поліцейські ГУНП в області та яким здійснено виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн не віднесені наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26 до районів ведення воєнних (бойових) дій у період з 01 по 31 січня 2023 року.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 17 лютого 2023 року № 58 о/с «Про встановлення додаткової винагороди працівникам ГУНП в Херсонській області на період дії воєнного стану» у зв`язку із скасуванням наказу ГУНП від 09.02.2023 № 50 о/с «Про встановлення додаткової винагороди працівникам ГУНП в Херсонській області на період дії воєнного стану», встановлено додаткову винагороду поліцейським підрозділів ГУНП в Херсонській області за період з 01 січня по 31 січня 2023 року в розмірах, визначених у списках поліцейських ГУНП в області, які виконують службові обов`язки та заслуговують на додаткову винагороду до 30 000 грн. (списки згідно додатків № № 1-58).

Згідно витягу з розрахунку винагороди винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях та заходах, проходження служби поліцейськими зведеного взводу №3 ГУНП в Херсонській області (з дислокацією м. Миколаїв) (додаток до Наказу від 17.02.203 №58 о/с) ОСОБА_1 включений до вказаних списків з визначеним розміром винагороди 29 999,94 грн., з яких 29 999,94 грн. - винагорода до 30 000 грн., винагорода до 100 000 грн. не нарахована.

Отже, на підставі викладеного ОСОБА_1 було проведено перерахунок додаткової винагороди за січень 2023 року.

Надалі, відповідно до Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28 листопада 2022 року № 775 (зі змінами та доповненнями), ОСОБА_1 було здійснено нарахування додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року, розмір якої склав 29999,94 грн. та 29999,76 грн., що підтверджується витягами з розрахунків додаткової винагороди поліцейським за лютий 2023 року та березень 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткова винагорода за лютий 2023 не була зарахована на картковий рахунок позивача, а додаткова винагорода за березень 2023 виплачена позивачу 14.04.2023 року у розмірі 10167, 54 грн.

На підставі рапорту позивача від 03.05.2023 року, Наказом ГУНП в Херсонській області № 198 о/с від 10 травня 2023 року «Про особовий склад» майора поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Генічеського районного відділу поліції звільнено згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням з 10 травня 2023 року.

11.05.2023 року представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати довідку (інформацію) про нараховану та виплачену заробітну плату (грошове забезпечення) за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року та за період з 01.01.2023 року по 31.03.2023 року включно з урахуванням усіх складових грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» із обов`язковим включенням за вказані періоди розмірів надбавок за специфічні умови проходження служби в поліції та премій.

На вимогу адвоката ГУНП в Херсонській області 19.05.2023 були видані довідка про доходи №258 за період з січня 2022 по грудень 2022 та довідка про доходи №259 за період з січня 2023 по березень 2023 на гр. ОСОБА_1 .

Так, згідно довідки №259 додаткова грошова винагорода позивача визначена у розмірі:

січень - 45 483,78 грн.;

лютий - 29999,94 грн.;

березень - 29999,76 грн.

Підлягає поверненню надлишково отримана грошова винагорода:

лютий - 48932,16 грн.;

березень - 19 382,40 грн.

24.05.2023 року представник позивача знову звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив, зокрема, повідомити підстави, які слугували поверненню отриманої ОСОБА_1 додаткової винагороди у сумі 48932 гривень 16 коп.; з яких видів грошового забезпечення складається сума повернення у розмірі 48932 гривень 16 коп. та за який період (місяці); чи була фактично стягнута з ОСОБА_1 додаткова винагорода у сумі 48932 гривень 16 коп. та коли саме.

У відповідь на вказаний запит відповідач листом від 30.06.2023 року №303/10/01-2023 повідомив, що у зв`язку з виплатою у січні 2023 року ОСОБА_1 збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн у розмірі 78482,10 грн, додаткова винагороду у лютому 2023 року не виплачувалася, у березні 2023 року виплачена у розмірі 10167,54 грн з урахуванням наказу ГУНП від 17.02.2023 № 58 o/c.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо стягнення винагороди за лютий 2023 рік у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн. всього на загальну суму 49832 грн. 16 коп., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Згідно із пунктом 4 частини 10 статті 62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» (далі - Постанова №988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО.

Таким чином, до складових грошового забезпечення поліцейських осіб відносяться, зокрема, щомісячні доплати.

За приписами пунктів 6, 7 розділу І Порядку №260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023) з 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Виплата додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сiм`ям пiд час дії воєнного стану» (зі змінами) (далі - Постанова № 168), Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28 листопада 2022 року № 775 (зі змінами та доповненнями) (далі Порядок № 775).

Приписами п. п. 1, 1-2 Постанови №168 (в редакції дійсній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови № 168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, на період дії воєнного стану, співробітникам, зокрема, Національної поліції України постановою №168 передбачена виплата додаткової винагороди.

Виходячи з цього, встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.

Механізм і розмір виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди поліцейським, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначений Порядком та умовами виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України № 775 від 28.11.2022.

Пунктом 2 Порядку №775 передбачено, що на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі:

1) до 10000 гривень - поліцейським, крім тих, що визначені в підпункті 2 цього пункту,- пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які здійснюють повноваження поліції в місцях завдання ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів (далі - удари), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 30000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу їх здійснення;

2) до 30000 гривень - поліцейським, які проходять службу на територіях Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, Нікопольської, Марганецької міських, Червоногригорівської селищної, Покровської, Мирівської сільських територіальних громад Нікопольського району, Зеленодольської міської, Грушівської сільської територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області, Новопавлівської, Великомихайлівської сільських, Покровської селищної територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області, Очаківської міської, Куцурубської сільської територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області, Сновської, Корюківської міських територіальних громад Корюківського району, Семенівської та Новгород-Сіверської міських територіальних громад Новгород-Сіверського району, Городнянської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, Середино-Будської, Дружбівської, Глухівської міських, Зноб-Новгородської, Свеської, Есманьської, Шалигинської селищних територіальних громад Шосткинського району, Путивльської міської, Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району, Білопільської міської, Краснопільської, Хотінської селищних, Миропільської, Юнаківської сільських територіальних громад Сумського району, Великописарівської селищної територіальної громади Охтирського району Сумської області пропорційно в розрахунку на місяць.

3) до 100000 гривень - поліцейським, зазначеним у підпунктах 1, 2 цього пункту, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно участі в бойових діях або заходах.

Пунктом 6 Порядку №775 визначено, що перелік районів проведення воєнних (бойових) дій визначається рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 7 Порядку №775 виплата додаткової винагороди поліцейським здійснюється на підставі наказів керівників органів (підрозділів) поліції за місцем постійного проходження служби поліцейського, де він призначений на штатну посаду, а керівникам органів (підрозділів) поліції, заступникам Голови Національної поліції України - на підставі наказу Голови Національної поліції України або особи, яка виконує його обов`язки. Виплата додаткової винагороди Голові Національної поліції України здійснюється на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 9 Порядку №775 передбачено, що для підготовки наказів про виплату додаткової винагороди поліцейським керівники структурних підрозділів або відокремлених підрозділів органів (підрозділів) поліції надають до підрозділу кадрового забезпечення органів (підрозділів) поліції розрахунок винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях та заходах, час проходження служби поліцейських за формою, наведеною в додатку до цього Порядку та умов (далі - розрахунок винагороди).

Згідно з пунктом 11 Порядку №775 видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським здійснюється протягом поточного розрахункового місяця за попередній. У разі надходження всіх необхідних документів, передбачених пунктом 5 цього Порядку та умов, у більш пізній період, видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським здійснюється протягом поточного розрахункового місяця.

За приписами п. 12 Порядку №775 достовірність інформації, наданої для підготовки наказів про виплату додаткової винагороди, забезпечує керівник, який її надав.

Відповідно до пункту 13 Порядку №775 обрахування часу участі в бойових діях та заходах для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється з урахуванням кількості днів такої участі, а додаткова винагорода до 30 000 гривень виплачується поліцейським із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з урахування пункту 14 цього Порядку та умов.

Розмір додаткової винагороди 30 000 гривень та додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за 1 календарний день визначається шляхом ділення максимального розміру (30000 або 100000 гривень) на кількість календарних днів у відповідному календарному місяці та встановлюється у відповідний день залежно від наявності обставин, передбачених пунктом 2 цього Порядку та умов, з урахуванням пункту 14 цього Порядку та умов.

Розмір додаткової винагороди за відповідний календарний місяць визначається як сума встановлених винагород за кожен календарний день.

Так, пунктом 14 Порядку №775 передбачено, що додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські: 1) перебувають під домашнім арештом, узяті під варту - за час перебування під домашнім арештом чи під вартою; 2) перебувають у відпустках - за час перебування у відпустках; 3) відсторонені від виконання службових обов`язків (посади) відповідно до Дисциплінарного статуту, відсторонені від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України - з дня відсторонення від виконання службових обов`язків (посади), відсторонення від посади до закінчення застосування таких заходів; 4) перебувають у службовому відрядженні за кордоном (крім поліцейських, які забезпечують отримання, перевезення чи супроводження небезпечних вантажів, гуманітарної допомоги, міжнародної технічної допомоги, організацію закупівель чи виконання умов договорів (контрактів), удосконалюють чи отримують необхідні знання та навички для виконання обов`язків під час дії воєнного стану) - за час перебування у службовому відрядженні; 5) відсутні на службі (за місцем дислокації) органу (підрозділу) поліції без поважних причин - за час відсутності на службі без поважних причин; 6) звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність (крім випадків, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов, а також крім поліцейських, які направлені за рішенням лікарсько-консультативної комісії для отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги або які направлені згідно із законодавством для лікування за кордон, або які перебувають на амбулаторному лікуванні внаслідок обставин, визначених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов),- з дня звільнення від виконання службових обов`язків; 7) проходять первинну професійну підготовку (крім тих, які здійснюють професійну підготовку без відриву від служби),- з дня направлення на первинну професійну підготовку; 8) добровільно здалися в полон - із дня добровільної здачі в полон; 9) відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції; 10) є здобувачами освіти денної форми навчання закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, крім тих, які залучаються в установленому порядку до виконання повноважень поліції.

Додаткова винагорода на період дії воєнного стану є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Системний аналіз вищевказаних положень Постанови №168, Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану свідчить про те, що додаткова винагорода є окремим тимчасовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується поліцейським під час проходження служби та виконання службових обов`язків, тобто є додатковим стимулюючим заохоченням саме за виконання службових обов`язків. При цьому пунктом 14 Порядку встановлено пряму заборону на виплату додаткової винагороди поліцейським, які перебувають у відпустках; відсторонені від виконання службових обов`язків та відсутні на службі; звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови №168 з урахуванням Порядку №775 та на підставі Наказу ГУНП в Херсонській області №50 о/с від 09.02.2023 року позивачу перерахована та виплачена додаткова та збільшена додаткова винагорода поліцейським за період з 01 січня по 31 січня. 13 лютого 2023 року визначений розмір винагороди з урахуванням податків та зборів у загальній сумі 78482,10 грн. було зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Надалі, Наказом ГУНП в Херсонській області від 14 лютого 2023 року № 52 о/с, зокрема, скасовано наказ ГУНП в Херсонській області № 50 о/с від 09.02.2023 року, на підставі якого позивачу було виплачено додаткову та збільшену додаткову грошову винагороду, та видано наказ від 17.02.2023 № 58-o/c, яким встановлено додаткову винагороду поліцейським підрозділів ГУНП в Херсонській області за період з 01 січня по 31 січня 2023 року, які виконують службові обов`язки та заслуговують на додаткову винагороду до 30 000 грн., зокрема ОСОБА_1 у розмірі 29999, 94 грн. (до видачі 29549,94 грн.).

З огляду на викладене, вважаючи, що ОСОБА_1 надмірно виплачено збільшену додаткову винагороду до 100000 грн. у розмірі 48 932,16 грн. у період воєнного стану за січень 2023 року, за відсутності рапорту від позивача про повернення зайво виплаченої збільшеної додаткової винагороди, відповідач утримав вказану суму грошового забезпечення шляхом невиплати грошової винагороди за лютий 2023 року у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року 19832,40 грн.

Отже, як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач отримав збільшену додаткову винагороду до 100000 грн. за січень 2023 року, тоді як у період з 01 по 31 січня 2023 року ніс службу на території, що не віднесена наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26 до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Натомість, спірним в межах даних правовідносин є саме правомірність дій відповідача щодо утримання з грошового забезпечення позивача суми додаткової збільшеної грошової винагороди в рахунок безпідставно, на думку відповідача, виплаченої за січень додаткової винагороди до 10000,00 грн., відповідно до наказу ГУНП в Херсонській області від 14.02.2023 року № 52 о/с.

Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України та Кодексом законів про працю України.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Слід зазначити, що помилки при нарахуванні та виплаті заробітної плати можуть виникати з різних причин: похибки в математичних розрахунках (арифметичні); неправильне застосування чинного законодавства (методологічні); неуважність (емоціональні); помилки при перерахуванні заробітної плати на рахунки працівників в банках (технічні) тощо.

Отже помилка - це ненавмисне перекручення даних щодо нарахованої та виплаченої працівникам заробітної плати в результаті арифметичних або логічних похибок.

Помилки при нарахуванні та виплаті заробітної плати слід відрізняти від шахрайства.

Під шахрайством розуміється, зокрема, умисне порушення однією чи кількома особами з керівництва чи службовців підприємства трудового законодавства, маніпуляцію з посадовими окладами і тарифними розцінками працівників, фальсифікацію первинних документів, регістрів звітності, умисну зміну записів в обліку, спотворення сенсу господарських операцій тощо.

Наслідки помилок при нарахуванні заробітної плати працівникам можуть наступними: заробітну плату нараховано у більшому розмірі, ніж передбачено трудовим договором і чинним законодавством; заробітну плату нараховано у меншому розмірі, ніж передбачено трудовим договором і чинним законодавством.

Аналогічно при виплаті заробітної плати також можуть бути помилки, що призведуть до наступних наслідків: працівникові виплатили заробітну плату, яка перевищує нараховану суму; працівникові виплатили заробітну плату, яка менше нарахованої суми.

Виправлення помилок, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати, залежить від характеру помилки і виправляється шляхом донарахування або сторнування помилкових сум.

Водночас, помилки, внаслідок якої працівник отримав зарплату у більшому розмірі, умовно поділяють на дві групи: лічильні та не лічильні.

Статтею 127 Кодексу законів про працю України встановлені обмеження відрахувань із заробітної плати.

Так, відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відтак, для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, керівник зобов`язаний видати наказ (розпорядження), але при одночасному дотриманні двох умов:

- не сплинув один місяць із дня виплати неправильно обчисленої суми;

- працівник не оспорює підстави та розміри відрахувань, тобто він згоден на таке відрахування або повернення коштів. Такий працівник ставить підпис на самому наказі (розпорядженні) або він пише заяву, в якій підтверджує свій намір повернути надміру виплачені кошти.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «лічильна помилка».

Водночас згідно з п.п. 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Крім того, помилки через збої у бухгалтерській програмі також відносять до рахункових. Тоді як помилки, не пов`язані з обчисленнями (тобто помилки, обумовлені неправильним застосуванням нормативно-правових актів, а також колективного договору), не вважаються лічильними.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказ Головнокомандуючого Збройних сил України щодо визначення переліку районів проведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року виданий 02.02.2023 року.

Наказ ГУНП в Херсонській області № 50 о/с «Про встановлення додаткової винагороди працівникам ГУНП в Херсонській області на період дії воєнного стану» за період з 01 січня 2023 по 31 січня 2023 року виданий відповідачем 09.02.2023 року, тобто у на час прийняття даного Наказу рішення Головнокомандувача щодо визначення районів проведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року вже існувало.

Жодних доказів того, що начальник ГУНП в Херсонській області, бухгалтерський та кадрові відділи діяли під примусом візуючи та підписуючи відповідний наказ, розрахунок винагороди за час безпосередньої участі у бойових діях, матеріали справи не містять.

При цьому, суд наголошує, що відповідно п. 12 Порядку №775 достовірність інформації, наданої для підготовки наказів про виплату додаткової винагороди, забезпечує керівник, який її надав.

Водночас незнання відповідними посадовими особами відповідача про наявність Наказу Головнокомандуючого Збройних сил України щодо визначення переліку районів проведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року, не свідчить про автоматичну недобросовісність позивача. При цьому, жодних доказів, що свідчать про недобросовісність позивача при отриманні збільшеної додаткової грошової винагороди до суду не надано.

При цьому суд зазначає, що посадові особи, які відповідальні за правильність нарахування та оформлення фінансових документів, враховуючи їх посадові інструкції і матеріальну відповідальність, зобов`язані були бути обізнаними про існування Наказу Головнокомандуючого від 02.02.2023 року, оскільки саме його рішеннями визначаються райони ведення бойових дій, від чого, у свою чергу, безпосередньо залежить право поліцейського на отримання додаткової грошової винагороди до 100 000 грн.

Крім того, суд зазначає, що навіть у разі наявності у відповідача підстави для здійснення відрахувань із розміру грошового забезпечення позивача з огляду на зайво виплачені кошти, відповідачем не дотримано можливі розміри таких відрахувань відповідно ст.. 128 Кодексу законів про працю України.

Так, статтею 128 Кодексу законів про працю України встановлено обмеження розміру відрахувань із заробітної плати, згідно з якою при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

Отже, з урахуванням того, що відповідач добровільно на підставі прийнятого ним наказу виплатив збільшену додаткову грошову винагороду позивачу за січень 2023 року, з огляду на відсутність у таких діях відповідача лічильної помилки, а також недоведеність недобросовісності позивача при отриманні зазначених коштів, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди за лютий 2023 рік у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн. всього на загальну суму 49832 грн. 16 коп.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на ч. 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд зазначає, що ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, тоді як статтею 1215 цього Кодексу перелічено безпідставно набуте майно, що не підлягає поверненню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність його дій щодо утримання сум з грошового забезпечення позивача.

З огляду на визнання протиправними дії відповідача щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 додаткової винагороди за лютий 2023 рік у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн. всього на загальну суму 49832 грн. 16 коп., для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткову винагороду за лютий 2023 року у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн. всього на загальну суму 49832 (сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 16 коп.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розглянувши питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру у 8000, 00 грн. позивачем надано:

договір про надання правничої допомоги від 08.05.2023 року, укладеного між ОСОБА_3 (Адвокат) та Проскурняком Євгеном Петровичем (Клієнт);

попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які поніс ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання дій щодо відрахування коштів (грошового забезпечення) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;

довідка від 09.07.2023 року щодо сплати суми оплати роботи адвоката у розмірі 8 000 грн. у повному обсязі;

ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВТ №1037821 від 09.07.2023 року.

Отже, матеріалами справи підтверджується надання правової допомоги ОСОБА_3 у справі №420/19547/23.

Відповідач у відзиві посилався на завищення вартості адвокатських послуг та неспівмірність зі складністю справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд враховує заперечення відповідача щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить розподілити.

Суд враховує, що даний спір не є занадто складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, матеріали справи не містять значного обсягу документів. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, згідно ч. 5 ст. 262 КАС України.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Відтак, суд вважає клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, питання щодо розподілу витрат зі сплати судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73001, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 сум нарахованої додаткової грошової винагороди за лютий 2023 рік у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн., всього на загальну суму 49 832 (сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 16 коп.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за лютий 2023 року у розмірі 29999,76 грн. та за березень 2023 року у розмірі 19832,40 грн., всього на загальну суму 49 832 (сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 16 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73001, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4; ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук