Справа № 460/43321/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/43321/22 пров. № А/857/3489/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року, прийняте суддею Комшелюк Т.О. у місті Рівному, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) вернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 14.06.2022 № 19, яким відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи із 17.03.2022; зобов`язання призначити та виплачувати починаючи із 17.03.2022 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення від 14 червня 2022 № 19, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано повторно розглянути заяву від 08 квітня 2022 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд зазначив, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абз.4 ч.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років до 01 січня 1993.

Спір у даній справі виник з приводу наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років та, відповідно, право останньої користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Видавши позивачу посвідчення серії В категорії 4, держава в особі Рівненської обласної державної адміністрації визнала, що позивач станом на 1 січня 1993 прожила у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років.

Суд наголосив на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним цього посвідчення як на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, так і на момент розгляду даної справи.

Оскільки, підставою для прийняття спірного рішення відповідача від 14.06.2022 №19 про відмову у призначенні позивачу пенсії була саме відсутність виконання умови постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01.01.1993, то суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування такого рішення як протиправного.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що повноваженнями щодо призначення та виплати пенсії за віком наділений виключно відповідний орган Пенсійного фонду України, а тому зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду заяви про призначення пенсії є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановлені судових рішень.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції встановив, що позивач прожив або відпрацював у зоні посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) станом на 1 січня 1993 не менше чотирьох років, а, враховуючи той факт, що єдиною підставою для відмови в призначенні пенсії слугував висновок про не підтвердження проживання в цій зоні станом на 1 січня 1993 - оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень судом першої інстанції було скасовано.

Судом першої інстанції також встановлено, що станом на 01.01.1993 позивач прожила в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, а тому наявні підстави для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ, проте відповідну кількість років, на яку позивач має право швидше вийти на пенсію, суд першої інстанції, доручив встановити відповідачу, повторно розглянувши заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Проте, для вирішення питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, - з 17.03.2022, ОСОБА_1 відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ повинна була проживати в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 15 років (у випадку не підтвердження проживання станом на 26.04.1986), або ж не менше 9 років (у випадку підтвердження проживання станом на 26.04.1986).

Вказані обставини могли бути встановлені судом першої інстанції беззаперечно з урахуванням наявних у матеріалах справи документів: як первинних - погосподарських книг сільської ради; так і довідок сільської ради та акту перевірки Пенсійного органу.

Враховуючи висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у даній справі, первинні документи, що підтверджували факт як реєстрації (та не спростовували факту проживання) в зоні посиленого радіологічного контролю понад 15 років, у відповідача було достатньо документів, які підтверджували право ОСОБА_1 на призначення їй пенсії у 55 років, тобто зі зниженням пенсійного віку на 5 років (ст.55 Закону №796-ХІІ).

Зазначене свідчить на користь того, що у суду першої інстанції було достатньо доказів, які слугували би підставою для висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії з 17.03.2022, та вказував би на необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію з дня набуття відповідного права - 17.03.2022.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 20 листопада 1992.

08 квітня 2022 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаної заяви позивачем додано, зокрема:

- довідку Соснівської селищної ради Рівненського (раніше - Березнівського) району Рівненської області від 01.04.2022 №340, за змістом якої позивач, дійсно зареєстрована з 26.04.1986 по дату видачі довідки в с. Маринин Рівненського р-ну, Рівненської області, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 включене в перелік радіоактивно-забруднених внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС і до 01.01.2015 відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю (IV категорія);

- посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) Серія НОМЕР_1 , виданого Рівненською обласною державною адміністрацією 20.11.1992;

- трудову книжку;

- свідоцтво про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду в Черкаській області.

Рішенням від 15.04.2022 заяву позивача задоволено та призначено пенсію на умовах ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17 березня 2022.

В подальшому, довідка про проживання від 01.04.2022 №340 була перевірена на предмет наявності первинних документів, що підтверджують фактичне проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до довідки від 01.04.2022 №340, виданої Соснівською селищною радою Рівненського району, позивач зареєстрована з 26.04.1986 по 01.04.2022 в селі Маринин Березнівського району Рівненської області, територія якого відносилась до зони посиленого радіологічного контролю (до 01.01.2015) (відсутні відомості про постійне проживання).

Актом від 08.06.20221 №1700-1102-1/2187 позапланової перевірки обґрунтованості видачі документів, наданих для призначення пенсії не підтверджено достовірність відомостей про факт проживання з 26.04.1986 по лютий 1989 в селі Маринин Березнівського району Рівненської області, територія якого відносилась до зони посиленого радіологічного контролю, зазначених в довідці від 01.04.2022 №340.

При проведенні перевірки звірялися дані зазначені в довідці від 01.04.2022 №340 виданій Соснівською селищною радою та в первинних документах, які слугували підставою видачі даної довідки Рівненського району. Документи, які слугували підставою для складання акту, а саме погосподарські книги за 1986-2022, знаходяться за місцезнаходженням суб`єкта господарювання : вул. Шевченка, 5, смт. Соснове Рівненської області.

Соснівською селищною радою видана нова довідка від 09.06.2022 №505, відповідно до якої позивач зареєстрований з лютого 1989 по 09.06.2022 в селі Маринин Березнівського району Рівненської області, територія якого відносилась до зони посиленого радіологічного контролю (до 01.01.2015).

Водночас за наданою трудовою книжкою від 01.08.1985 НОМЕР_2 позивач з 10.02.1986 по 21.02.1990 працювала на Дубровицькій меблевій фабриці, територія якої відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

У наданому позивачем разом з заявою від 08.04.2022 свідоцтві про народження дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено місце народження м. Молодогвардійськ Ворошиловградської (Луганської) області (територія, яка не відноситься до радіоактивно забрудненої зони).

Згідно довідки від 09.06.2022 №505 рішення про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» переглянуто та прийняте нове рішення про відмову в призначені пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону, оскільки не підтверджено період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (надалі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону № 796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Згідно ст. 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали чи постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1, у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014, зі змінами).

Підпунктом 5 п. 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як визначено ст. 9 Закону № 796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є : 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, є такими, що належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ, що визначає категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для встановлення пільг і компенсацій встановлено відповідну категорію, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до категорія 4.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 796-ХІІ передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У свою чергу ч. 3 ст. 65 Закону № 796-ХІІ обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 551 від 11.07.2018 (далі - Порядок №551), уточняється, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення «Потерпілий» від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Як зазначено у пункті 11 Порядку № 551, посвідчення видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5).

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 21.11.2006 по справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 по справі № 690/23/15-а, Верховного Суду у постановах від 27.02.2018 по справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 по справі № 152/651/17, від 25.11.2019 по справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 по справі №2 12/5780/16-а, від 17.05.2021 по справі № 398/494/17, від 17.05.2021 по справі № 336/6218/16-а, які в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

З матеріалів справи слідує, що позивачці встановлено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 4).

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням положень ст. 14 Закону № 796-XI, такий документ підтверджує, що позивач постійно проживала чи працювала на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу.

При цьому, факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі їй посвідчення.

Отже, наявність відповідного посвідчення дає позивачу право на зменшення пенсійного віку з урахуванням положень Закону № 796-XI.

Доказів скасування чи визнання недійсним посвідчення позивача як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , відповідачем суду не подано та судом не здобуто.

Разом з цим, позивач на момент звернення із заявою до пенсійного органу досягла 55 років, а страховий стаж складав більше 25 років, що свідчить про наявність у неї права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XI.

Відтак, відповідач безпідставно дійшов висновку про відмову позивачу в призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796-XI.

Відповідно до вимог процесуального закону суд має право визнати дію/бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для призначення йому спірної пенсії.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що єдиною підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії було те, що позивачка не підтвердила те, що проживала або відпрацювавла у зоні посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) станом на 1 січня 1993 не менше чотирьох років.

Однак, зазначене спростовується матеріалами справи, зокрема, посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 4).

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим покликання суду першої інстанції на те, що суд не має права втручатися в дискрецію суб`єкта владних повноважень, оскільки відповідні дискреційні повноваження вже були реалізовані органом ПФУ при розгляду заяви позивачки щодо призначення їй пенсії, за результатами чого прийнято спірне рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Тож, при розгляді цього спору завданням адміністративного судочинства є ефективне відновлення порушеного права позивачки на призначення їй відповідної пільгової пенсії, що відповідає приписам ст. 2 КАС України.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на не в повній мірі правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Враховуючи результат розгляду апеляційної скарги та, виходячи із приписів ст.139 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2481грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі №460/43321/22 та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14 червня 2022 року № 19, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 17 березня 2022 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар