Справа № 440/10382/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10382/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №83 від 17.01.2023 року про відмову в призначенні мені, ОСОБА_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити мені, ОСОБА_1 , з 08.02.2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди моєї роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 19.05.1982 року з 19.05.1982 року по 02.08.1982 року на Одеському пивзаводі №1, з 01.09.1980 року по 10.03.1983 року - навчання в Лохвицькому технікумі харчової промисловості, з 01.04.1983 року по 05.02.1990 року на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі, з 01.07.1990 року по 12.03.1991 року на Севастопольському хлібокомбінаті, з 27.03.1991 року по 27.08.1998 року на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі, та періоди догляду мною за дитиною з інвалідністю з 28.02.2002 року по 30.09.2004 року, з 01.10.2004 року по 31.12.2006 року, 01.01.2009 року по 25.08.2009 року, з 17.11.2009 року по 16.12.2009 року.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивачем подано усі необхідні й достатні документи для призначення пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.09.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи на його необгрунтованість. Крім того, просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с. 29-32).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

10.10.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність. Зазначив, що до заяви про призначення пенсії позивачем не додавались довідки, що підтверджували отримання допомоги у періоди догляду за дитиною з інвалідністю з 28.02.2002 року по 30.09.2004 року, з 01.10.2004 року по 31.12.2006 року, 01.01.2009 року по 25.08.2009 року, з 17.11.2009 року по 16.12.2009 року (а.с. 50-52).

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

12.01.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Лохвицького УПФУ із заявою в якій просила призначити пенсію за віком (а.с. 37).

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та 17.01.2023 прийнято рішення № 83, яким в призначенні пенсії за віком згідно заяви від 12.01.2023 (а.с. 38).

Підставою для відмови у призначенні пенсії слугувало те, що у трудовій книжкі № НОМЕР_2 від 19.05.1982 записи внесені з порушенням вимог пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 162 від 20.06.1974 (оскільки на 1 арк. не повна дата народження), тому для зарахування загального стажу періоди роботи з трудової книжки не має підстав.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною третьою статті 26 Закону №1058 зазначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На час спірного періоду роботи позивача діяла "Инструкция о порядке ведения трудовых книжек на предприятиях, в учреждениях и организациях, утверждена постановлением Госкомтруда СССР от 20 июня 1974 г. № 162" та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівник, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 "заполнение трудовой книжки впервые производится администрацией предприятия в присутствии работника не позднее недельного срока со дня приема на работу. В трудовую книжку вносятся: сведения о работнике: фамилия, имя, отчество, дата рождения, образование, профессия, специальность

Згідно із пунктом 2.3 Інструкції № 162 "все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения)".

Пунктом 2.11 та 2.12 Інструкції № 162 встановлено, що "после указания даты заполнения трудовой книжки работник своей подписью заверяет правильность внесенных сведений.

Первую страницу (титульный лист) трудовой книжки подписывает лицо, ответственное за выдачу трудовых книжек, и после этого ставится печать предприятия (или печать отдела кадров), на котором впервые заполнялась трудовая книжка. Изменения записей в трудовых книжках о фамилии, имени, отчестве и дате рождения производятся администрацией по последнему месту работы на основании документов (паспорта, свидетельства о рождении, о браке, о расторжении брака, об изменении фамилии, имени, отчества и др.) и со ссылкой на номер и дату этих документов".

Згідно із пунктом 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Трудова книжка заповнюється одночасно українською та російською мовами і засвідчуються окремо обидва тексти.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 7-8), ОСОБА_1 :

- з 19.05.1982 року по 02.08.1982 року працювала на Одеському пивзаводі №1,

- з 01.09.1980 року по 10.03.1983 року - навчалася в Лохвицькому технікумі харчової промисловості,

- з 01.04.1983 року по 05.02.1990 року працювала на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі,

- з 01.07.1990 року по 12.03.1991 року на Севастопольському хлібокомбінаті,

- з 27.03.1991 року по 27.08.1998 року на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі.

Відмовляючи у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи, відповідач посилався на відсутність на титульній сторінці трудової книжки повної дати народження позивача.

Однак, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Крім того, відсутність у трудовій книжці числа та місяця народження не може бути автоматичною підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу періодів роботи згідно трудової книжки.

При цьому, судом встановлено, що єдиною підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу періодів роботи ОСОБА_1 згідно трудової книжки НОМЕР_2 була відсутність у такій книжці повної дати народження.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити мені, ОСОБА_1 , з 08.02.2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди моєї роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 19.05.1982 року з 19.05.1982 року по 02.08.1982 року на Одеському пивзаводі №1, з 01.09.1980 року по 10.03.1983 року - навчання в Лохвицькому технікумі харчової промисловості, з 01.04.1983 року по 05.02.1990 року на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі, з 01.07.1990 року по 12.03.1991 року на Севастопольському хлібокомбінаті, з 27.03.1991 року по 27.08.1998 року на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі.

Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу періоди догляду за дитиною з інвалідністю з 28.02.2002 року по 30.09.2004 року, з 01.10.2004 року по 31.12.2006 року, 01.01.2009 року по 25.08.2009 року, з 17.11.2009 року по 16.12.2009 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи до заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, свідоцтво про народження дитини та трудову книжку (а.с. 38 зворотній бік).

У свою чергу відділом з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню Управління соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації видано довідку № 166 від 15.02.2023 та № 818 від 09.06.2023 (а.с. 12-13), згідно яких ОСОБА_1 з 28.02.2022 по 25.08.2011 перебувала на обліку, як одержувач допомоги згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, розгляд заяви позивача про призначення пенсії відбувся 17.01.2023, тобто до видання відділом з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню Управління соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації вищевказаних довідок.

А тому на час розгляду справи відсутні підстави вважати, що відповідач не зарахує вищевказані періоди у разі надання таких довідок для розгляду.

Таким чином позов в даній частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.02.2023, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо призначення пенсії не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності рішення № 83 від 17.01.2023, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро), третя особа: Управління соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації (, вул. Гоголя, 80, м.Миргород, Полтавська область) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №83 від 17.01.2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 19.05.1982 року з 19.05.1982 року по 02.08.1982 року на Одеському пивзаводі №1, з 01.09.1980 року по 10.03.1983 року - навчання в Лохвицькому технікумі харчової промисловості, з 01.04.1983 року по 05.02.1990 року на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі, з 01.07.1990 року по 12.03.1991 року на Севастопольському хлібокомбінаті, з 27.03.1991 року по 27.08.1998 року на Севастопольському пиво-безалкогольному заводі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко