Справа № 473/5313/23
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/5313/23
РІШЕННЯ

іменем України

"13" жовтня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Ротар М.М.

за участю: секретаря Лукіянчиної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, третя особа Вознесенське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

встановив

Позивач звернулася з позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.09.2023 року працівниками Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області складено постанову ГБВ №657670 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого вимогами ст..183 КУпАП на користь держави 850 грн. штрафу.

Із постанови вбачається, що 24.09.2023 року перебуваючи в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 за відома надає не правдиву інформацію за фактом свого виклику, а саме, що сусід незаконно ставить забор, але даного факту не було, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст..183 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 850 грн.

На думку позивача, постанова є незаконною та такою, що підлягають скасуванню, оскільки вона викликала поліцію по лінії «102» у зв`язку з тим, що 24.09.2023 року в неї виник конфлікт із сусідом, який біля її будинку почав ставити паркан, висота якого не відповідає нормативам, встановлених законодавством України, крім того сусід ображав її нецензурною лайкою.

Дії інспектора при винесенні оскаржуваної постанови є протиправними. Про складання постанови їй повідомлено не було, прав та обов`язків їй ніхто не роз`яснював, лише було вказано на графу в протоколі де потрібно було поставити свій підпис. Таким чином, позивач була позбавлена можливості викласти свої заперечення та пояснення, скористатися юридичною допомогою. Жодних доказів будь-яких порушень надано не було. Тобто, інспектор склав постанову безпідставно. Тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом для захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання позивач надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Головне управління Національної поліції в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській областів судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та надані в їх обґрунтування докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 24.09.2023 року працівниками Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області складено постанову ГБВ №657670 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого вимогами ст..183 КУпАП на користь держави 850 грн. штрафу. Із постанови вбачається, що 24.09.2023 року перебуваючи в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 за відома надає не правдиву інформацію за фактом свого виклику, а саме, що сусід незаконно ставить забор, але даного факту не було, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 850 грн..

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП передбачено відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що про складання постанови їй повідомлено не було, прав та обов`язків їй ніхто не роз`яснював, лише було вказано на графу в протоколі де потрібно було поставити свій підпис. Тому, суд вважає, що позивач була позбавлена можливості скористатись юридичною допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї, що свідчить про порушення її права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про правопорушення, передбачені ст.183 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частинами 2, 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. №5- рп/2015 зазначено, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення (зокрема ст. 258 ч. 2 КУпАП), є вичерпним і може бути змінений лише законом. Допускається скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Разом з тим, згідно статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівник поліції було відібрано пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , але надані пояснення суд дослідити не має можливості оскільки вони написані нерозбірливим почерком та інформація що міститься в поясненнях читається через слово або взагалі не читається в результаті чого не можливо встановити чи було повно, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини справи. Як наслідок поліцейським було винесено незаконне рішення в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки відповідальність за ст. 183 КУпАП настає в разі завідомо неправдивого виклику поліції, а позивач здійснила такий виклик з приводу неправомірних дій свого сусіда, будучи впевненою, що такі дії вчиняються, тому суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення такого правопорушення, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Зокрема, частиною другою даної норми права передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, що визначений законами та Конституцією України, і всупереч ст. 77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 у справі №524/9827/16-а.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд констатує, що жодних доказів чи то матеріалів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, як то належним чином оформлена фото-, відеофіксація безпосередньо порушення (а потім бесіда з ним чи інш.) позивачем, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, сторона відповідача суду не надала.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у ній відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтувався висновок поліцейського про вчинення адміністративного правопорушення. Стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за здійснення завідомо неправдивого виклику поліції та, зокрема, довести факти вчинення позивачем правопорушень відповідними доказами.

Разом з тим, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 порушень, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами не доведений.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.ст. 73, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог ст. 183 КУПАП, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору 536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 251, 252, 280, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 9, 20, 72, 73, 76, 77, 90, 139, 241-244, 246, 286 КАС України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, третя особа Вознесенське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2023 року серії ГБВ за №657670 відносно ОСОБА_1 .

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області судові витрати 536 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар