Справа № 360/1118/23
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду після усунення її недоліків та відкриття провадження у справі

11 жовтня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/1118/23
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 25 вересня 2023 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла позовна заява адвоката Килиленка Андрія Володимировича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за листопад 2022 року, січень, березень, травень, червень 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за листопад 2022 року, січень, березень, травень, червень 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини з 20 травня 2023 року по 06 червня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 20 травня 2023 року по 06 червня 2023 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби внаслідок безпосередньої участі у бойових діях 03 березня 2023 року позивач отримав поранення. Діагноз: Закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма (03.03.23 Під час бойових дій) цефалгічний, вестибуло-атактичний, астено-вегетативний синдроми. Гострий період.

Під час проходження військової служби внаслідок безпосередньої участі у бойових діях 19 травня 2023 року позивач отримав поранення. Діагноз: мінно-вибухова травма (19.05.2023 р). Вогнепальне осколкове поранення лівої гомілки, лівого передпліччя га плеча, грудної клітини з металевими уламками. Тривало незагойна гранулююча рана лівого гомілки. Пошкодження внаслідок військових дій, від інших видів вибухів та уламків.

У зв`язку з отриманням бойових поранень, позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до первинної медичної карточки Форми 100, військовослужбовець ОСОБА_2 отримав поранення 03 березня 2023 року.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 904, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 13 березня 2023 року по 28 березня 2023 року.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3587/2023, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 28 березня 2023 року по 21 квітня 2023 року.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1463, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 21 квітня 2023 року по 28 квітня 2023 року.

Позивач 19 травня 2023 року отримав ще одне поранення, яке підтверджується первинною медичною карточкою Формою 100.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 11012, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 20 травня 2023 року по 22 травня 2023 року.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № У2724, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 22 травня 2023 року по 06 червня 2023 року.

06 червня 2023 року, ОСОБА_2 отримав довідку ВЛК , де зазначено: На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Загалом позивач проходив стаціонарне лікування в заклад охорони здоров`я внаслідок отриманих поранень в періоди з 03 березня 2023 року по 28 квітня 2023 року та з 20 травня 2023 року по 06 червня 2023 року.

Відтак, у зв`язку з проходженням військової служби в статусі військовослужбовця ЗСУ в період дії воєнного стану, отриманням бойового поранення, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі 30000 грн та у збільшеному до 100000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року, за періоди стаціонарного лікування внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини.

27 липня 2023 року в інтересах позивача направлено адвокатський запит до відповідача.

Відповідач листом від 16 серпня 2023 року №1093фс, надав відповідь на адвокатський запит де зазначив наступне: «...Виплата додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану згідно ПКМУ від 28 лютого 2022 року № 168 за листопад 2022 року, січень, березень, травень, червень 2023 року не здійснювалась, в зв`язку з відсутністю військовослужбовця в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2022 № 6291, від 05.02.2023 № 741, від 05.04.2023 № 2602, від 05.06.2023 № 4474, від 08.07.2023 № 5128».

Додатком до листа відповідачем надано довідку про грошове забезпечення позивача, з аналізу якої позивачем зроблено висновок про:

1. Ненарахування та невиплату позивачу відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період листопад 2022 року, січень, березень, травень, червень 2023 року.

2. Ненарахування та невиплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 20 травня 2023 року по 06 червня 2023 року.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування додаткової грошової винагороди у розмірі 30000 грн за листопад 2022 року, січень, березень, травень, червень 2023 року та 100000 грн додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні з 20 травня 2023 року по 06 червня 2023 року включно.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року позов залишено без руху.

Позивачем вимоги ухвали від 27 вересня 2023 року виконано у строк, встановлений судом.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Після усунення недоліків, позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі не встановлено, тому вважаю за необхідне відкрити провадження у цій справі.

Згідно з пунктом 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Частиною п`ятою статті 161 КАС України встановлено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідь відповідача надана 04 серпня 2023 року, відповідно, тримісячний строк звернення до суду в межах ст. 233 КЗпП спливає 04 листопада 2023 року включно. Позивач звернувся із позовом 25 вересня 2023 року, що власне зазначено і в ухвалі суду. Таким чином, позивач звернувся до суду в межах тримісячного строку з дати отримання відповіді на запит, а саме з дати коли йому стало відомо про порушення його права.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі також - КЗпП України).

Так, до 19 липня 2022 року строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівникові, зокрема, індексації грошового забезпечення, як складової оплати праці не обмежувався.

Однак, 19 липня 2022 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року №2352-ІХ (далі Закон № 2352-ІХ), яким внесені зміни до діючого законодавства про працю, зокрема, частини першої і другої статті 233 КЗпП України викладено в наступній редакції (пункт 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX):

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, Законом № 2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати, зокрема, починаючи з 19 липня 2022 року у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2352-IX не передбачають особливої дії норм права для зміненої ним частини другої статті 233 КЗпП України, не містять жодних застережень щодо застосування цього закону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, главу XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України доповнено пунктом такого змісту:

"1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 382 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" продовжено дію карантину на всій території України до 30 червня 2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 14 березня 2022 року № 7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

В подальшому Указами Президента України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, які затверджені Законами.

На моменту звернення позивача з даним позовом військовий стан в Україні триває.

Суд звертає увагу, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 звернув увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм (зокрема щодо дотримання строку звернення до суду) слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд вказав, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово застосований Верховним Судом у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі № 120/16601/21-а.

З матеріалів справи встановлено, що позивач в момент виникнення спірних правовідносин перебував на військовій службі, проте, з урахуванням обставин справи, відсутні відомості про можливість позивача звернутися у встановлений строк, тобто на момент відкриття провадження у справі суд не має можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду.

З викладеного, суд дійшов висновку про розгляд заяви про поновлення строків звернення до суду після надходження відзиву на позовну заяву.

Розглянувши клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд зазначає.

Частинами першою, другою та третьою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з частиною першою статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до приписів статті 262 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (частина 3 статті 80 КАС України).

Керуючись статтями 5, 9, 12, 77, 80, 160, 161, 168, 171, 174, 175, 256, 257, 260, 261, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду розглянути після надходження відзиву на позов.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у цій справі.

Справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зобов`язати відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Запропонувати:

- позивачу подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відповідачам копії відповіді на відзив та доданих до неї документів;

- відповідачам подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив та доданих до неї документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії заперечення та доданих до них документів.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- довідку про грошове забезпечення позивача за період з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року із зазначенням у довідці окремо всіх складових грошового забезпечення;

- наказ про затвердження Порядку виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин);

- рапорти про виплату додаткової винагороди з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року, витяги з них в частині, що стосується позивача;

- витяг з наказу Про виплату грошового забезпечення в частині, що стосується позивача за період з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року;

- накази (витяги з них) на виплату позивачу з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин);

- докази звернення позивача щодо невиплати йому додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн та 100000,00 грн у період з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року та результати їх розгляду;

- витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про направлення позивача до лікувального закладу внаслідок захворювання та поранень за період з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року;

- витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про повернення позивача з (до) лікувального закладу внаслідок захворювань та поранень за період з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року;

- витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 щодо увільнення позивача з займаної посади та повернення у розпорядження за період з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року;

- витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини позивачем та документів, які стали підставою для його складання;

- відомості (платіжні доручення, розрахункові відомості тощо) про нараховані та виплачені позивачу суми додаткової винагороди в сумі до 30000,00 грн та до 100000,00 грн за період з 01 листопада 2022 року до 30 червня 2023 року (окремо за сумою винагороди);

- інформацію про перебування позивача у період з 20.05.2023 по 06.06.2023 на лікуванні та документи, які підтверджую вказані обставини, пояснення щодо невиплати у вказаний період додаткової винагороди на підставі ПКМУ № 168;

- документи, що підтверджують отримання поранення та захворювання позивача.

Нагадати сторонам, що згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Попередити сторони, що відповідно до частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Справа розглядатиметься суддею Смішливою Т.В. одноособово.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати учасникам справи разом з витягом про їхні процесуальні права та обов`язки, встановлені статтями 44, 47 КАС України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://court.gov.ua/fair/sud1270/.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяТ.В. Смішлива