Справа № 200/1286/22
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року справа №200/1286/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Гайдара А.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 200/1286/22 (головуючий І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУДПС), в якому просила: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 20.05.2021 року №-0522 (форма Ф), яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2021 рік у розмірі 153 374,73 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 08 грудня 2010 року між позивачем та Святогірською міською радою укладено договір оренди землі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 292 336,53 грн. (51,59 грн. за 1 кв.м.) (п. 5 Договору). Згідно п.9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 (п`ять) відсотків від нормативної грошової оцінки, що складає: всього річна 64 616,83 грн.

З огляду на те, що нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки площею 2,5048 га (кадастровий номер :01:001:0760, АДРЕСА_1 ), станом на 2021 рік збільшилася та складає 3 067 494,54 грн., податковим органом сформовано та направлено позивачу оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму орендної плати 153 374,73 грн. (3 067 494,54*5%=153 374,73 грн.).

Відповідно до пункту 35 Договору №71, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди, в зв`язку з чим, його перегляд потребує укладення додаткової угоди.

Скаржник наголошує, що між ним та Святогірською міською радою жодних додаткових угод до Договорів оренди землі не укладалося. Таким чином, умова п.9 Договору оренди щодо розміру орендної плати у сумі 64 616,83 грн. (1 292 336,53 *5%=64 616,83 грн.) залишилася незмінною.

Аналогічне зазначено у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 №813/3819/17, згідно до якої - «зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з орендної плати».

Враховуючи те, що між сторонами Договору оренди будь-яких додаткових угод не укладалось, відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення фактично в односторонньому порядку змінив умови Договору в частині визначення (збільшення) розміру орендної плати, що у свою чергу є порушенням умов Договору та норм матеріального права, зокрема, ст.651 ЦК України та ст. 23 Закону України «Про оренду землі».

Судом першої інстанції з посиланням на ст.288 Податкового кодексу України, зроблено висновок про те, що незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб "річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

З посиланням на це, судом першої інстанції, зроблено хибний висновок про правомірність визначення позивачу податкових зобов`язань у сумі 153 374,73 грн. В основу такого розрахунку покладено нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки станом на 2021 рік - 3 067 494,54 грн., яку помножено на ставку 5% з Договору оренди (а не 3% згідно ст.288 ПК України).

Таким чином, при розрахунку суми орендної плати використано гібридну формулу: визначено, що розмір оренди не може бути меншим за 3% від нормативної грошової оцінки (згідно до п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України), однак для розрахунку взято ставку 5% з Договору оренди .

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У відзиві зазначено зокрема, що Святогірська міська рада 15.10.2010 уклала з позивачем договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0760 на 25 років з площею 2,5048 га. У договору оренди визначено, що орендна плата розраховується у розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнту індексації.

На момент укладення договору нормативна - грошова оцінка складала 1 292 336, 53 грн., отже сума орендної плати за землю у 2010 році складає: 1 292 336, 53 х 5% = 64 616, 83 грн. У період 2010-2014 р.р. НГО не індексувалась.

Відповідачем було отримано інформацію від виконавчого комітету Святогірської міської ради щодо орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної та комунальної власності на 2015, 2016 та 2017 роки, в якій було визначено нормативно грошову оцінку земельної ділянки та суму орендної плати за всю земельну ділянку на рік. У 2015 році НГО земельної ділянки складала у сумі 2 019 443,65 грн. та орендна плата - 100972,18 грн. (2 019 443,65грн. * 5% = 100 972,18 грн.). У 2016 році НГО - 2 893 862,75 грн., орендна плата - 144 693,14 грн. (2 893 862,75 грн. * 5% =144 693,14 грн.). У 2017 році НГО - 3 067 494,52 грн., орендна плата - 153 374,73 грн. (3 067 494,52 грн. * 5% =153 374,73 грн.). У період 2018 - 2021 рр. НГО не індексувалась, а тому орендна плата складає 153 374,73 грн.

На підставі вищевказаного ГУ ДПС у Донецькій області 20.05.2021 року винесло податкове повідомлення-рішення № -0522.

Відповідно до п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженням Кабінету Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або змін умов договору оренди чи продовження його дії.

З аналізу норм ПК України можна зробити висновок, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка є базою оподаткування. Диспозиція статті 288 ПК України чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру). Тобто, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін, розмір орендної плати в будь- якому разі не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

У разі зміни нормативної грошової оцінки землі, яка є базою оподаткування для плати за землю, змінюється річна сума податкового зобов`язання по земельному податку та орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності, а тому Головне управління ДПС у Донецькій області правомірно у спірних правовідносинах проводило розрахунок розміру орендної плати виходячи з нормативної грошової оцінки вказаної органом місцевого самоврядування, відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-0522 від 20.05.2021 року на суму 153 374,73 грн. є правомірним.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

08 грудня 2010 року, між Позивачем та Святогірською міською радою укладено договір оренди землі, зареєстрований у Державному підприємстві "Донецька регіональна філія земельного кадастру" при Держкомземі України" 08.12.2010р. під №71 (далі Договір), предметом якого є надання Орендодавцем (Святогірською міською радою) у строкове платне користування (оренду) ОСОБА_1 (Орендарю) земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 -А".

В п. 2 Договору визначено кадастровий номер :01:001:0760 та розмір земельної ділянки - 2,5048га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 292 336,53 грн. (51,59 грн. за 1 кв.м.) (п. 5 Договору).

Договір укладено на 25 років (п. 8 Договору).

Згідно п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 (п`ять) відсотків від нормативної грошової оцінки, шо складає: всього річна 64 616,83 грн.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п. 10 Договору).

П. 12 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.14 Договору, вказана ділянка передається Позивачу для реконструкції та функціонування нежитлових будівель та споруд (колишнього курзалу з бібліотекою і танцювальною площадкою) для організації оздоровчо - рекреаційного комплексу.

Відповідно до п. 35 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Відповідно до даних щодо оренди земель м. Святогірськ станом на 01.01.2017 року доданих до листа від 31.01.2017 року №138/02-21 виконавчим комітетом Святогірської міської ради, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,5048 га, кадастровий номер :01:001:0760, розташована в АДРЕСА_1 , яка відповідно до договору оренди землі від 08 грудня 2010 року, надана у строкове платне користування (оренду) ОСОБА_1 (Орендарю) на 25 років складає 3 067 494,54 грн., орендна ставка 5%, сума орендної плати за всю земельну ділянку на рік складає 153 374,73 грн.

Відповідно до розрахунку грошових зобов`язань з орендної плати за землю по ОСОБА_1 за 2021 рік, зробленого уповноваженою особою відповідача, річна сума оренди розраховується як відсоток орендної ставки від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за кожен день користування цією ділянкою. Кадастровий номер ділянки: :01:001:0760, розмір земельної ділянки: 2,5048 га., Нормативна грошова оцінка ділянки: 3 067 494,54 грн., орендна ставка: 5%, сума грошового зобов`язання: 153 374,73 грн.

Відповідачем сформовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми Ф №-0522 від 20.05.2021 року на суму 153 374,73 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2021 рік. Вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 05.07.2021 року, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (надалі ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

Відповідно до п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є: 271.1.1. нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; 271.1.2. площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з пунктами 288.1 - 288.4 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до пункту 288.5 статті 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (пп. 288.5.1);

-не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2);

-може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пп. 288.5.3);

-для пасовищ у населених пунктах, яким надано статус гірських, не може перевищувати розміру земельного податку (пп. 288.5.4);

-для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.5).

Тобто, законодавець визначив нижню та верхню граничні межі річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у його пункті 5.2 статті 5, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу.

Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.01.2018 у справі №817/206/15, від 07.03.2018 у справі №813/6875/14, від 28.03.2019 у справі № 814/1834/16, від 01.10.2019 у справі №824/2644/14-а, від 27 грудня 2022 року справа № 804/7551/15, від 27 січня 2022 року справа № 1140/2785/18, від 17 січня 2023 року у справі № 806/2203/16, від 31 травня 2023 року у справі № 814/1884/16, від 23 грудня 2022 року справа № 803/1432/15-a.

У постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №814/1786/16 дійшов висновку, що незважаючи на договірний характер користування земельною ділянкою, розмір орендної плати не може бути меншим ніж визначено підпунктом 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 09.11.2021 у справі №635/4233/19 також зробила висновок, що при визначенні розміру орендної плати, у випадку передачі в оренду земель комунальної власності, має враховуватися нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, а річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, однак і не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.

У даному випадку за змістом договору, на підставі яких позивач орендував земельну ділянку, розмір орендної плати був визначений на рівні 5 відсотків нормативної грошової оцінки, що відповідає вимогам податкового законодавства.

Пунктом 288.7 статті 288 ПК України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Порядок обчислення плати за землю передбачений пунктом 286.1 статті 286 ПК України, який визначає, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (271.1.1); площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (271.1.2); рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (271.1.3) (стаття 271 ПК України).

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня. (пункт 287.2 статті 287 ПК України).

Пунктом 287.5 статті 287 ПК України передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин) (п.287.7 ст.287 ПК України).

Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок (пункт 289.2 статті 289 ПК України).

Відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є зокрема орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до статті 21 цього Закону розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно зі статтями 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Верховний Суд України, усуваючи розбіжності у застосуванні вказаних норм права, у постановах від 08.06.2016 року (справа №21-804а16), від 12.09.2017 року (справа №2а-10596/12/2670) вказав, що аналіз цих норм дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

З огляду на викладене, у розумінні положень пп.14.1.72, 14.1.73 п.14.1 ст.14, пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст.269, пп.270.1.1, 270.1.2 п.270.1 ст.270, п.287.7 ст.287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Отже, для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. При цьому законодавцем визначено нижню (а в деяких випадках і верхню) граничну межу ставки орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Таким чином з аналізу наведених норм ПК України вбачається, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка є базою оподаткування. Диспозиція статті 288 ПК України чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру). Тобто, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, ПК України вимагає, щоб річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі відповідних даних (Державного земельного кадастру, місцевого самоврядування) та з використанням нормативної грошової оцінки земельних ділянок, визначеної у встановленому порядку.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (пункт 7.12. постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20, та постанова від 09 листопада 2021 року у справі № 635/4233/19, пункт 8.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року справа № 912/2797/21).

Аналогічний правовий висновок щодо застосування означених вище норм матеріального права у спорах цієї категорії, міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року (справа № 21-274а14), 7 квітня 2015 року (справа №21-117а15), 14 квітня 2015 року (справа № 21-165а15), 24 квітня 2015 року (справа № 21-131а15).

Від вказаного вище правового висновку Верховний Суд у встановленому КАС України порядку не відступав, навпаки, аналогічний підхід до розуміння норм права, зокрема, й підпункту 288.1.5 пункту 288.5 статті 288 ПК України, було підтримано Верховним Судом у постановах від 18 березня 2019 року (справа №823/219/18), від 16 квітня 2019 року (справа №2140/1586/18), від 11 червня 2019 року (справа №826/17049/16), від 10 жовтня 2019 року (справа №824/2281/15-а), від 17 вересня 2020 року (справа №160/3242/19), від 2 грудня 2020 року (справа №160/2705/19), від 13.07.2022 (справа №160/10944/20), від 14 вересня 2023 року (справа № 160/12791/22).

Також, Верховний Суд у постанові від 27 січня 2022 року справа № 1140/2785/18 дійшов висновку, що нормами Податкового кодексу України й самим договором оренди землі від 28.12.2007 передбачено проведення індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок, проте, всупереч приписам закону, позивач при обчислені розміру орендної плати цього не врахував, що й стало підставою для податкового органу здійснити відповідні донарахування. Позиція ж суду апеляційної інстанції про фактичну зміну умов договору оренди землі в частині розміру орендної плати не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з цим його постанова підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, що відповідає закону й було скасовано помилково.

Відповідно до даних щодо оренди земель м. Святогірськ станом на 01.01.2017 року доданих до листа від 31.01.2017 року №138/02-21 виконавчим комітетом Святогірської міської ради, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,5048га, кадастровий номер :01:001:0760, розташована в АДРЕСА_1 , складає 3 067 494,54 грн., орендна ставка 5%, сума орендної плати за всю земельну ділянку на рік складає 153 374,73 грн.

Отже, у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель, відбулася зміна нормативної грошової оцінки земель у бік збільшення, а тому відповідно зазначені зміни є підставами для перегляду розміру орендної плати у спосіб, встановлений у договорі, а також для визначення контролюючим органом (відповідачем) грошового зобов`язання зі сплати за землю з фізичних осіб у 2021 році з урахуванням вимог п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.

Відтак, доводи представника позивача відносно того, що контролюючим органом в порушення приписів п.288.1 ст.288 ПК України визначено спірними податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання з орендної плати за землю без урахування розміру орендної плати, встановленої договором оренди вказаних земельних ділянок, без внесення відповідних змін до цього договору оренди, - є безпідставними та спростовуються приписами вищенаведеного податкового законодавства.

Доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №813/3819/17, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки правовідносини у даних справах не є подібними, адже у наведеній справи судом досліджувалося питання, пов`язане з індексацією нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідно виключає можливість застосування наведеної правової позиції у цій справі у порядку, передбаченому ч.5 ст.242 КАС України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 200/1286/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений та підписаний 12 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар