Справа № 990/53/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 жовтня 2023 року справа № 990/53/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду, Київського апеляційного суду, Голосіївського районного суду м. Києва, Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державного бюро розслідувань, Міністерства охорони здоров`я України, Пенсійного фонду України, Міністерства соціальної політики України, про вчинення дій, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії, компенсацію шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з позовом до Київського окружного адміністративного суду, Київського апеляційного суду, Голосіївського районного суду м. Києва, Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державного бюро розслідувань, Міністерства охорони здоров`я України, Пенсійного фонду України, Міністерства соціальної політики України, в якому просить:

захистити його право на життя та здоров`я згідно зі статей 3, 46, 48, 49 Конституції України з цією метою встановити кількість ряду норм і Законів прийнятих Кабінетом Міністрів України на Конституцію України;

усунути норми Закону України, які порушують Конституцію України;

забезпечити позов на суму 72 000 гривень з метою виконання судового рішення, заморозивши на рахунках Міністерства економіки України суму грошей згідно статей 56, 152 Конституції України;

визнати Державу Україну винною в тому, що йому не було надано юридичної допомоги у складанні позову для подання до суду;

визнати незаконним виключення статті 36-1 (Представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави у суді) Закону «Про прокуратуру», що порушує його право на сам суд передбачений статтями 55, 59 Конституції України та лишило його права на юридичний захист, що в результаті призвело до позову до самого правового центру та Міністерства юстиції (справа № 752/16/199/22 та № 752/15/593/22);

розглянути відповідність Законів України Конституції України, а саме:

1) Закон про бюджет за останні три роки (з 2019 року по 2023 рік) на відповідність статтям 46,48,49 Конституції України;

2) стягнути на корись ОСОБА_1 різницю між реальним прожитковим і тим, що платили, що становить 2000 гривень, за останні три роки, що становить 72 000 гривень;

3) перевірити на відповідність Закони про Дія на відповідність статтям 22,24,32 Конституції України;

стягнути з Кабінету Міністрів України 1000 гривень (із відсотками 1372 гривні та з 12% річних депозиту, що дорівнює 1537 гривень );

стягнути з Голосіївського районного суду м. Києва 100 000 гривень;

внести зміни до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прибрати обмеження за віком, оскільки це порушує статтю 198 Сімейного кодексу України та статті 22, 24 Конституції України;

зобов`язати Пенсійний фонд України перевести його на пенсію зі втрати годувальника з дня смерті батька, виплативши 34 800 гривень, стягнувши неотриману виплату з 12% за затримку 4 176 гривень (загалом 38 976 гривень);

компенсувати шкоду заподіяну здоров`ю (а саме захворювання шлунку, гіпертонія і ще три хвороби через недостатній прожитковий рівень життя у розмірі 12 000 000 гривень;

- компенсувати моральну шкоду у вигляді переживання, болю та страждання у розмірі 1000000 гривень та стягнути з Держави України на його користь.

Ухвалою Верховного Суду від 03.04.2023 справу передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду, який в свою чергу, направив ухвалою від 28.07.2023 справу для визначення підсудності до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 визначено підсудність справи за Черкаським окружним адміністративним судом.

Справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 03.10.2023 та шляхом автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Гаращенку В.В.

Вирішуючи питання про прийняття до розгляду позовної заяви, суддя враховує, що відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За змістом ч. 6 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Дослідивши зміст позовних вимог, суд встановив, що частково позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються вирішення питання відповідності положень Законів України Конституції України, внесення змін до Закону у зв`язку з його невідповідністю Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №21 Зб-УІІІ до повноважень Суду належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Отже, невідповідність Конституції України законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим може бути підставою для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо їх неконституційності, зокрема у разі порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, що свідчить про неможливість розгляду таких справ у порядку адміністративного судочинства.

Щодо вимог позивача про компенсацію шкоди, суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З аналізу норм ч. 5 ст. 21 КАС України слідує висновок, що вимоги про відшкодування шкоди розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів слідує, що за твердженням позивача предметом даного спору є вчинені відповідачем дії, що спричинили виникнення матеріальної та моральної шкоди.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, відносини щодо відшкодування шкоди здоров`ю та моральної шкоди є цивільними правовідносинами, тому такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Решта вимог позивача, поєднані з позовними вимогами, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо: порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень ст. 172 КАС України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Суд звертає увагу, що позовна заява не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову, натомість тільки містить вимоги про вжиття таких заходів.

Отже, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 152 КАС України, а тому повинна бути повернута заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Заяву про забезпечення позову повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО