Справа № 320/14791/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 жовтня 2023 року Київ № 320/14791/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Дніпровського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання неправомірними дії/бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27.04.2023 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом від 24.04.2023 до Дніпровського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому позивачка просила суд:

- визнати неправомірними дії/бездіяльність відповідача у вигляді відмови представникові позивачки за довіреністю і договором у прийнятті від останнього заяви про виплату позивачці одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю), у період дії воєнного стану, військовослужбовця ЗСУ, її чоловіка ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача прийняти від представника позивачки за довіреністю і договором заяву про виплату позивачці одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю), у період дії воєнного стану, військовослужбовця ЗСУ, її чоловіка ОСОБА_2 .

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 21.06.2023 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачці п`ятиденного строку для усунення її недоліків. В ухвалі судом зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду: письмових пояснень підстав різних зразків підписів позивачки у поданих до суду документах; письмових пояснень, яким чином позивачка підписала договір від 21.02.2023 та позов від 24.04.2023, перебуваючи в США, який у подальшому ОСОБА_3 подано до відповідача та в подальшому до суду; доказів перебування позивачки у період 21.02.2023, а також 24.04.2023 у м. Києві (за наявності); доказів пересилання засобами поштового зв`язку з США до України оригіналу підписаної позивачкою 24.04.2023 позовної заяви та договору від 21.02.2023 (за наявності); доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а саме свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

21.06.2023 від представника позивачки ОСОБА_3 , за його власноручним підписом, до суду надійшов лист «На виконання вимог адміністративного позову».

У цьому листі представник виклав власні пояснення щодо підстав залишення позову без руху.

Так, ОСОБА_3 зазначає, що після процедури підписання взаємоузгоджених документів, переправлених з України електронним способом, позивачка направляє своєму представникові вже підписані документи на паперовому носії поштовою кореспонденцією (Див.Додаток 1), що, як стверджує представник, і стало причиною подання цього позову не в березні 2023 року одразу ж після відвідин представника позивачки Дніпровського ТЦК СП, а позов було подано лише в квітні, коли підписані позивачем документи вже були отримані його представником через поштовий зв`язок.

ОСОБА_3 стверджував, що після вказаних вище подій, які відбулись у Дніпровському ТЦК СП 21.03.2023, представник позивачки підготовив та направив ОСОБА_1 адміністративний позов, датований на місяць вперед, в електронному вигляді, а після підписання позивачкою та відправлення нею означеного документа в паперовому вигляді поштою з США, ОСОБА_3 особисто здав отримані та підписані позивачкою документи до суду.

Представник також зазначив, що після тривалого спілкування з позивачкою, вже декілька разів представник отримував від позивачки документи також і шляхом їх фізичної передачі через осіб, котрі особисто курсують між США та Україною майже щомісяця.

Із приводу наведеного суд констатує, що представником на підтвердження його тверджень не надано жодного доказу, хто, де і в який час та спосіб курсує між США та Україною, а також які саме документи та в який спосіб передає ОСОБА_3 .

Вказані твердження не є конкретними, тобто є абстрактними, оскільки жодного документального підтвердження цьому не надано, отже судом до увагу не беруться.

До листа «На виконання вимог адміністративного позову» було додано: « 1. Копія митної декларації по пересилці документів. 2. Копія звернення від 25 березня 2023 року. 3. Копія відповіді Дніпровського ТЦК СП за № 1572. 4. Копія витягів з паспорту ОСОБА_3 . 5. Копія офіційного перекладу Повідомлення про подання позову. 6. Копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ».

Суд констатує, що позивачкою вимоги ухвали про залишення позову без руху в частині подання доказів пересилання засобами поштового зв`язку з США до України оригіналу підписаної позивачкою 24.04.2023 позовної заяви та договору від 21.02.2023, не виконані, з огляду на таке.

Як убачається з представленої представником ОСОБА_3 копії митної декларації без номера та дати, адресованої отримувачу ОСОБА_4 , із цієї декларації не вбачається, що вона була оформлена належним чином, оскільки не містить ані дати, ані номера, ані відтисків календарних штемпелів про її прийняття до відправлення, як і не містить повного переліку документів, які пересилались (зазначено лише «документи», кількість 1). У вказаній митній декларації відсутня вартість за пересилання посилки та відсутні будь-які дані щодо організації (відділу поштового зв`язку), яка прийняла для пересилання документи із цією митною декларацією.

Крім того, представник стверджував, що позивачка пересилала йому засобами поштового зв`язку з США до України відповідні документи, проте з неоформленої належним чином митної декларації вбачається, що отримувачем був ОСОБА_5 , а не ОСОБА_3 .

Таким чином твердження представника в цій частині є хибними, а вказаний доказ викликає об`єктивні сумніви в його достовірності.

У силу вимог статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

У той же час, статтею 45 Кодексу передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Окремо суд зазначає, що у відповідності до вимог частини другої статті 160 Кодексу, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом установлено, що позовна заява від 24.04.2023 підписана особисто позивачкою ОСОБА_1 та подана до суду нарочно 27.04.2023 представником ОСОБА_3 .

Зі змісту позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 народилась та мешкала в Україні, поки не виїхала до Америки, де знаходиться і зараз, періодично відвідуючи свої місце народження та зареєстроване місце проживання.

У позові зазначено, що 21.03.2023 представник позивачки адвокат Білик Віктор Володимирович на підставі договору від 21.02.2023 та довіреності від 21.02.2023 звернувся до відповідача із заявою від імені позивачки на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіки в період воєнного стану, який був військовослужбовцем ЗСУ. Представником було повідомлено відповідача, що позивачка наразі проживає у США і не має змоги на виїзд за певних об`єктивних обставин, на підтвердження чого було надано витяг із закордонного паспорта позивачки з візою, а також копію повідомлення, де вказано період можливості знаходження у США з 26.07.2022 по 19.10.2023. При цьому зазначено, що повторний виїзд та повернення, за змістом цих документів, не передбачається.

Як убачається з копії закордонного паспорта НОМЕР_1 , позивачка отримала візу США терміном з 27.02.2015 по 25.02.2025.

Відповідно до представленого суду повідомлення, період можливості знаходження позивачки у США - з 26.07.2022 по 19.10.2023.

Жодних документальних доказів того, що позивачка 21.02.2023 - день укладання та підписання у м. Києві договору з адвокатом Біликом В.В. на представництво її інтересів, а також 24.04.2023 день підписання особисто позивачкою позовної заяви до Київського окружного адміністративного суду, перебувала у м. Києві, матеріли позову не містять взагалі.

Крім того, відсутні й докази того, що оригінал позовної заяви від 24.04.2023 з особистим підписом ОСОБА_1 , а також договір від 21.02.2023 з її особистим підписом були направлені засобами поштового зв`язку з США до України з метою подання позову до суду, з наведених вище встановлених судом обставин.

У той же час, представник ОСОБА_3 , маючи необхідні документи на підтвердження повноважень як представника діяти в інтересах позивачки, не був позбавлений можливості, за наявності законних на те підстав, самостійно підписати позов в інтересах довірителя та подати його до суду.

Таким чином недоліки позовної заяви позивачкою не усунуті, що є підставою для повернення позовної заяви.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21.06.2023 позивачку було попереджено судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявниці.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У зв`язку з тим, що позивачка не усунула у повному обсязі недоліки, про які зазначено в ухвалі від 21.06.2023, що набрала законної сили та є обов`язковою до виконання, та не надала належних та допустимих, а також достовірних доказів пересилання засобами поштового зв`язку з США до України оригіналу підписаної позивачкою 24.04.2023 позовної заяви та договору від 21.02.2023, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачці.

Керуючись статтями 44, 45, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання неправомірними дії/бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачці без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.