Справа № 420/5595/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5595/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині не врахування пільгової вислуги років в календарну, яка надає мені право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року №420/19438/21, зарахувати ОСОБА_1 пільгову вислугу років в календарну, яка надає право на пенсію за вислугою років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до подання Головного управління Національної гвардії України № 4106 від 19.12.2022 року щодо призначення пенсії, яке було надіслано на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року № 420/19438/21, що набрало законної сили;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. "б" ст. 12 Закону № 2262-XII на підставі подання про призначення пенсії Головного управління Національної гвардії України № 4106 від 19.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2022 року Головним управлінням Національної гвардії України направлено подання про призначення пенсії позивачу до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, де зазначено, що вислуга років станом на 28 лютого 2018 року для призначення пенсії відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі № 420/19438/21 складає 31 рік 10 місяців 19 днів. Однак, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугою років, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за

правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, витребувано з Головного управління ПФУ у Київській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позовну заяву представник відповідача вважає безпідставною, незаконною та такою, що задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Представник відповідача вказував, що на день звільнення зі служби позивач мав вислугу років у календарному обчисленні 18 років 07 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років. Також відповідач звертав увагу суду, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року по справі № 420/19438/21 на відповідача не покладалося обов`язку призначити пенсію позивачу.

08 травня 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якому позивач зазначив, що доводи відповідача про відсутність необхідної вислуги років у календарному обчисленні є безпідставними у зв`язку із тим, що у поданні Головного управління Національної гвардії України така вислуга зазначена у розмірі 31 рік 10 місяців 19 днів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 02 серпня 2017 року (а.с. 14).

Пунктом 2 наказу Командувача Національної гвардії України № 44 від 26 лютого 2018 року припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу Головного управління Національної гвардії України та всіх видів забезпечення старшого офіцера інформаційно-аналітичного відділу оперативного управління штабу підполковника ОСОБА_1 .

Згідно наказу Командувача Національної гвардії України № 181 о/с від 25 листопада 2022 року «По особовому складу» та з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року по справі № 420/19438/21 оголошено вислугу років ОСОБА_1 у календарному обчисленні станом на 28 лютого 2018 року 31 рік 10 місяців 19 днів.

20 грудня 2022 року Головним управлінням Національної гвардії України на адресу ГУ ПФУ у Київській області було надіслано документи для призначення пенсії за вислугою років звільненому з військовою служби підполковнику ОСОБА_1 (а.с. 10).

08 лютого 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення про відмову призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на умовах Закону № 2262 (а.с. 12, 13).

Листом №1000-0212-8/19735 від 10 лютого 2023 року ГУ ПФУ у Київській області повідомило позивача, що 08 лютого 2023 року пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років (а.с. 11).

Не погодившись із наданою відмовою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Київській області щодо не врахування пільгової вислуги років в календарну та зобов`язання зарахувати таку вислугу для призначення пенсії, суд зазначає таке.

За змістом статей 17-1 та 17-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Розділом ІІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі Порядок № 3-1) передбачено, що уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.

Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженим органом (структурним підрозділом) до органу, що призначає пенсію, мають бути завірені цим уповноваженим органом (структурним підрозділом) або органом, в якому особа проходила військову службу (службу), в установленому порядку.

Разом із тим, пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 3-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності додаються такі документи:

1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (додаток 7 до цього Порядку);

2) витяги з наказів про звільнення та (або) виключення зі списків особового складу (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню) або їх копії;

3) розрахунок вислуги років для призначення пенсії / виписка з розрахунку вислуги років для призначення пенсії або їх копії (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню);

4) грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 8 до цього Порядку);

5) військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);

6) документи про страховий стаж особи, які передбачені підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1) (далі - Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») (для призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону);

7) документи, що підтверджують право на встановлення особі надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу;

8) заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що обрахунок вислуги років військовослужбовця для призначення пенсії за вислугою років є прерогативою уповноваженого органу (структурного підрозділу), який направляє до територіального відділу Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії за вислугою років та підготовлені документи, які вимагаються Порядком № 3-1, в тому числі й ті, які визначають розмір такої вислуги. Тобто, пенсійний орган фактично не здійснює дій щодо обрахунку вислуги років військовослужбовця та при прийнятті рішення щодо призначення пенсії керується підготовленими та поданими документами уповноваженим органом (структурним підрозділом), яким у даному випадку є Головне управління Національної гвардії України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Київській області щодо не врахування пільгової вислуги років в календарну та зобов`язання зарахувати таку вислугу для призначення пенсії є необґрунтованими, оскільки відповідач не уповноважений визначати розмір вислуги років позивача, тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Київській області щодо відмови у призначенні пенсії та зобов`язання призначити та виплатити пенсію, суд зазначає таке.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ст. 2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше:

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно п. б ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року по справі № 420/19438/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної гвардії України в частині не зарахування до календарної вислуги років ОСОБА_1 пільгової вислуги в періоди: з 23.07.2003 по 10.07.2010 та з 13.08.2012 по 01.02.2014 служби у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, з 03.04.2017 по 08.06.2017 за безпосередню участь в антитерористичній операції, з 10.07.2010 по 13.08.2012 та з 01.02.2014 по 02.05.2016 рік за участь у складі українського миротворчого персоналу спостерігачів цивільної поліції місії ООН у Ліберії.

Зобов`язано Головне управління Національної гвардії України зарахувати пільгову вислугу років ОСОБА_1 в календарну, з розрахунку один місяць, за три, за періоди: з 03.04.2017 08.06.2017 за безпосередню участь в антитерористичній операції та з 10.07.2010 по 13.08.2012; з 01.02.2014 по 02.05.2016 рік за участь у складі українського миротворчого персоналу спостерігачів цивільної поліції місії ООН у Ліберії та з розрахунку один місяць служби за півтора місяці за період з 23.07.2003 по 10.07.2010 та з 13.08.2012 по 01.02.2014 служби у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України.

Зобов`язано Головне управління Національної гвардії України з урахуванням правової оцінки, наданої в рішенні суду, повторно розглянути заяву позивача від 08.09.2021 року про призначення пенсії за вислугою років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Національної гвардії України здійснено перерахунок вислуги років ОСОБА_1 та за результатами якого встановлено, що календарна вислуга років позивача станом на 28 лютого 2018 року складає 31 рік 10 місяців 19 днів, що підтверджується наказом Командувача Національної гвардії України № 181 о/с від 25 листопада 2022 року та поданням про призначення пенсії № 4106 від 19 грудня 2022 року.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років відповідач помилково зробив висновок, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2018 року становила 18 років 07 місяців 14 днів, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів судом достовірно встановлено, що розмір вислуги років позивача на дату звільнення становив 31 рік 10 місяців 19 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугою років.

Доводи відповідача, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року по справі № 420/19438/21 на відповідача не покладалося обов`язку призначити позивачу пенсію за вислугу років суд вважає необгрунтованими та зазначає, що у вказаному рішенні суду зокрема встановлено той факт, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ і вказана обставина відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягає.

Таким чином, у даному випадку суд вважає, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років є протиправною, а відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, тому таке з урахуванням вимог ч. 2 ст. 9 КАС України підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що позивач має право на призначення пенсії за вислугою років, а пенсійним органом прийнято протиправне рішення про відмову, то похідна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію також підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у спосіб:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08 лютого 2023 року, оформленого листом № 4358/03-16 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. "б" ст. 12 Закону № 2262-XII на підставі подання про призначення пенсії Головного управління Національної гвардії України № 4106 від 19.12.2022.

Судові втрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08 лютого 2023 року, оформленого листом № 4358/03-16 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до п. "б" ст. 12 Закону № 2262-XII на підставі подання про призначення пенсії Головного управління Національної гвардії України № 4106 від 19.12.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса: 04080, м. Київ, вул. Терьохіна, 8-А ).

Суддя П.П. Марин