Справа № 300/5022/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" жовтня 2023 р. справа № 300/5022/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В.розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся о суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 по 07.06.2023 в розмірі 294 098,24 грн.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року відкрито провадження в даній адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Даною ухвалою відповідачу надано строк для подання відзиву на позов, однак відповідача не скористався своїм правом на подання відзиву.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши позовну заяву, відзив на позов та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
ОСОБА_1 , з 7 березня 2022 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в складі військової частини НОМЕР_1 .
З 09.10.2022 року після отриманої травми перебував у лікувальному закладі охорони здоров`я до 20.02.2023 року, після чого з 24.02.2023 року надалі приймав участь у бойових діях.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2023 за №66 матроса ОСОБА_1 , стрільця-санітара 2 штурмового відділення 2 десантно- штурмового взводу десантно-штурмової роти, звільнено згідно наказу військової частини НОМЕР_2 від 07.03.2023 №34-РС з військової служби у запас згідно підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а з 07.03.2023 року виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Івано-Франківського ТЦК.
Згідно вищезазначеного наказу визначено:
Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати в розмірі 624% посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 87,8% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;
Щорічна основна відпустка за 2022 та 2023 не використовувалась.
Виплатити грошову компенсацію за 20 діб не використаної основної відпустки за 2022 рік та за 5 діб не використаної основної відпустки за 2023 рік.
Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, що становить 11 місяців.
Виплатити допомогу на оздоровлення за 2023 рік в розмірі 25 460,93 грн.
Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України від 07 червня 2018 року № 260 за 2023 рік у розмірі - 530 гривень 00 копійок.
Проте усі належні позивачу суми при звільненні відповідачем не виплачено. На усні звернення позивача, командуванням військової частини було повідомлено, що у зв`язку з війною в Україні, всі належній йому кошти будуть виплачені найближчим часом. Проте з 07.03.2023 по 07.06.2023 позивач жодних коштів не отримував.
Однак, відповідно до вимог трудового законодавства відповідачем не було виплачено позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 08.03.2023 по 07.06.2023.
Відповідач не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 242 розділу XII «Звільнення з військової служби» Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Одночасно такі питання врегульовані КЗпП України.
Згідно з рішенням Конституційного суду України від 07.05.2002 року № 8-рп/2002, при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми КЗпП, у якому визначені основні трудові права працівників.
Відтак, за загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню субсидіарно у тих випадках, коли нормами спеціального законодавства спірні правовідносини не врегульовані.
За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за 6 місяців.
Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Даними нормами на підприємство, установу, організацію покладений обов`язок провести із звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.. 117 КЗпП. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто реальне виконання цього обов`язку.
Згідно матеріалів справи, суду стало відомо, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення 07.03.2023, в той час як виплату всіх належних сум при звільненні згідно наказу від 07.03.2023 за №66 у розмірі 63 198.01 грн. здійснено тільки 07.06.2023.
Відтак, Військовою частиною НОМЕР_1 своєчасно не проведено з позивачем під час звільнення з військової служби остаточного розрахунку, а тому позивач має право на отримання відшкодування за весь час затримки розрахунку, але враховуючи приписи статті 117 КЗпП України не більш як за шість місяців.
Щодо розрахунку розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні слід зазначити наступне.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.
Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно пункту 2 Порядку № 100, якщо протягом двох останніх календарних місяців, що передують місяць, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці.
Щодо нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування таких виплат провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Враховуючи вищенаведене, середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 3 196,72 грн., виходячи з наступних розрахунків.
Як суду стало відомо з матеріалів справи, а саме відповідно до довідки № 268 про заробітну плату позивача, розмір його заробітної плати за останніх два календарних місяці служби, що передували звільненню, а точніше 2 календарних місяці, що передували лікарняному позивача, серпень та вересень 2022 року складав 195 000 грн. (97 500 грн. та 97 500 грн.).
Відповідно, розмір середньоденної заробітної плати позивача становив - 3196, 72 грн. (195 000 грн. / дні).
Оскільки, 07.03.2023 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини, а виплату всіх належних сум при звільненні згідно наказу від 07.03.2023 №66 у розмірі 63 198,01 грн. відповідач здійснив 07.06.2023. Отже, кількість днів, впродовж яких затримано виплату всіх належних сум при звільненні становить 92 дні.
Таким чином, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_1 становить 294 098,24 грн.
В діях позивача судом не встановлено зловживання його правами, а також на думку суду, сума відшкодування є пропорційною до виплати при звільненні, оскільки дана сума обґрунтована середньоденним заробітком позивача.
Відповідно до вищенаведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 по 07.06.2023 в розмірі 294 098,24 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники процесу:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Шумей М.В.