Справа № 480/8796/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2023 року Справа № 480/8796/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
суддів Діски А.Б., Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,
представника позивача - Халдая І.В.,
представника відповідача - Шинкаренко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8796/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить визнати неправомірними і скасувати податкове повідомлення - рішення від 25.08.2021 №5772/18282406 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 5095327,50 грн. та сплату штрафних санкцій у сумі 509 532,75 грн.; від 25.08.2021 №5773/18282406 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 61143930,00 грн. та сплату штрафних санкцій у сумі 6114393,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після проведеної камеральної перевірки податковим органом було безпідставно зроблено висновок про порушення податкового законодавства, що не відповідає фактичним обставинам. Так, позивачем було подано податкову декларацію з податку на доходи фізичних осіб, а також додаток Ф1 до декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2020р., в якому відображено задекларовану суму доходу, яку позивач отримав після продажу інвестиційного активу ТОВ «Зерне», а також відображено суму витрат, які поніс позивач в результаті придбання трьох нових інвестиційних активів, а саме ТОВ «Фітбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія» на суму 339688500 грн. Позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками зазначеного звітного (податкового) 2020 року, яке включається до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача склало 18020713,76 грн. з якого позивачем сплачено податок та військовий збір. Зазначений розрахунок позивачем здійснено у відповідності до норм Податкового кодексу України. Продаж одного та придбання нових трьох інвестиційних активів відбувалося в один податковий період, а тому фінансовий результат позивачем було отримано із врахуванням доходу, який отримав позивач та витрат, які поніс позивач протягом звітного податкового періоду. Також позивач зазначав, що ним було отримано висновок експертизи, в якому відображено, що сума витрат, понесених позивачем на придбання проданого інвестиційного активу ТОВ «Зерне», становить 339688500 грн., що повністю дорівнює та співпадає по сумі із сумою витрат, понесених позивачем на придбання трьох нових інвестиційних активів.
Крім того, позивач зазначав, що відповідачем не було взято до уваги документи, що підтверджують суму фактичних витрат на придбання інвестиційного активу ТОВ «Зерне». Представником позивача здійснено декілька експертиз, що підтверджують неправомірність висновків податкового органу, які зазначені в акті перевірки.
Враховуючи зазначене, позивач вважає, що не повинен сплачувати суму податку, що на власний розсуд визначив відповідач, оскільки податковим органом не було враховано суми витрат, які поніс позивач на придбання інвестиційного активу ТОВ «Зерне» в розмірі 339688500 грн., а саме витрати, понесені підприємствами під час здійснення їх господарської діяльності.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у цій справі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області було відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.06.2023 у цій справі було частково задоволено касаційну скаргу представника позивача, скасовано рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі №480/8796/21, а справу направлено на новий судовий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.

12.06.2023 справа №480/8796/21 надійшла до Сумського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 15.06.2023 зазначену справу було прийнято до провадження, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача крім підстав вказаних в позові також зазначив, що Головне управління ДПС у Сумській області порушило встановлений законом порядок проведення камеральної перевірки, що зумовлює протиправність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень; пропустило встановлений законом строк для проведення камеральної перевірки податкової декларації позивача, зокрема, провело відповідну перевірку не протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання позивачем податкової декларації. Податковий орган провів камеральну перевірку не виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) позивача, як це передбачено абзацом першим підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, а протиправно використовувало при перевірці копії договорів купівлі-продажу, довідки про рух коштів за рахунками позивача, платіжні доручення тощо. Під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган протиправно перевіряв своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати позивачем податків, оскільки відповідні питання слід перевіряти виключно при проведенні документальної перевірки відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Крім того, представник позивача акцентував увагу на тому, що позивач 26.07.2022 подав до Головного управління ДПС у Сумській області уточнену податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій усунув самостійно виявлені помилки у податковій звітності, тобто фактично відпали обставини, які стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник відповідача подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що у ході камеральної перевірки позивачу направлявся лист від 20.05.2021, в якому пропонувалось надати пояснення та документальні підтвердження щодо отримання інвестиційних збитків з продажу корпоративних прав фірмам ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Філбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія». Даний лист отримано представником позивача 22.05.2021 року, однак жодної відповіді на нього не надано.

Відповідач вважає, що під час проведення камеральної перевірки у податкового органу відсутній обов`язок витребовувати та досліджувати документи платника податків, на власний розсуд визначати іншій суми доходу чи витрат платника податків, ніж ті, які таким платником задекларовані. В даному випадку, спірні податкові повідомлення- рішення прийняті шляхом перевірки сум, які зазначені самостійно позивачем у декларації та додатку Ф1 до декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2020р.

Підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень після проведеної камеральної перевірки, стало виявлення податковим органом невірного розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, у розмірі, що передбачений Податковим кодексом України, яку необхідно сплатити позивачу на підставі самостійно задекларованих сум отриманого та задекларованого платником податків інвестиційного прибутку з продажу інвестиційного активу ТОВ «Зерне».

Відповідач зазначає, що виходячи зі змісту норм податкового законодавства, облік загального фінансового результату до оподаткування має вестись по кожному окремому, конкретному одному і тому ж активу (дохід від продажу активу мінус витрати на його придбання), окремо від інших доходів і витрат. Позивачем задекларований дохід від продажу статутного фонду ТОВ «Зерне» у сумі 357 709 213,76 грн., а витрати на придбання зазначеного інвестиційного активу не задекларовані.

Також представник відповідача зазначає, що вказані позивачем начебто процедурні порушення щодо призначення та проведення контрольного заходу (проведення камеральної перевірки звітності ОСОБА_1 ), надсилання запиту про надання підтверджуючих документів для визначення інвестиційних витрат, не перебуває у причинно- наслідковому зв`язку з прийняттям оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.08.2021 року, адже вони об`єктивно не могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки акта індивідуальної дії.

Під час підготовчого провадження представником позивача було подано клопотання про призначення судово-економічної експертизи. Ухвалою суду у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено.

Ухвалою суду від 31.07.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в колегіальному складі суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Також представник позивача подав клопотання про зупинення провадження у цій справі. Ухвалою суду було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивачем було подано до Головного управління ДПС у Сумській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік та додаток Ф1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій позивачем відображено розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами, зокрема здійснений розрахунок інвестиційного прибутку, отриманого у 2020році, а саме позивач розрахував з отриманого доходу в сумі 18020713,76 грн. суму податку розмірі 3243728,48 грн. та 270310,71 грн. військового збору.

Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено камеральну перевірку показників податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи ОСОБА_2 за 2020 рік за результатами якої складено акт від 02.08.2021 №3856/А/18-28-24-06/ НОМЕР_1 (далі акт від 02.08.2021).

На підставі висновків акту від 02.08.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 25.08.2021 №5773/18282406 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 61143930,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 6114393,00 грн., а також від 25.08.2021 №5772/18282406 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 5095327,50 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 509532,75 грн.

Як зазначає позивач, розрахунок податку на доходи фізичних осіб та військового збору у додатку Ф1 "Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору" до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, були ним здійснені наступним чином. У 2020 році ОСОБА_1 отримав дохід від продажу інвестиційного активу, а саме належних йому на праві власності корпоративних прав ТОВ "Зерне" у сумі 357709213,76 грн. відповідно до договору купівлі-продажу корпоративних прав від 04.12.2020 № 1270 та договору про внесення змін від 20.05.2021 № 1 до договору купівлі-продажу корпоративних прав від 04.12.2020 № 1270.

Крім того, у період 2020 року позивач поніс витрати на придбання трьох нових інвестиційних активів у сумі 339688500,00 грн. Так, у грудні 2020 року позивачем внесено кошти до статутного капіталу юридичних осіб-резидентів в обмін на емітовані ними корпоративні права, а саме: ТОВ "Ткаченкофф Фарм" у сумі 120000000 грн., згідно рішення єдиного учасника (засновника) ТОВ "Ткаченкофф Фарм" від 04.12.2020 р.; ТОВ "Філбет Хавест Інвестмент" у сумі 200000000 грн., згідно рішення єдиного учасника (засновника) ТОВ "Ткаченкофф Фарм" від 17.11.2020 р.; ТОВ "Сумська індустріальна м`ясна компанія" у сумі 19688500 грн., згідно рішення єдиного учасника (засновника) ТОВ "Сумська індустріальна м`ясна компанія" від 08.10.2020.

Отже, як зазначає позивач, загальна сума доходів, отриманих позивачем від продажу інвестиційного активу (корпоративних прав ТОВ "Зерне") протягом звітного 2020 року склала 357709213,76 грн. Загальна сума витрат на придбання позивачем інвестиційного активу (корпоративних прав ТОВ "Ткаченкофф Фарм", ТОВ "Філбет Хавест Інвестмент", ТОВ "Сумська індустріальна м`ясна компанія") протягом звітного 2020 року склала 339688500,00 грн. Загальний оподатковуваний інвестиційний прибуток платника податків ОСОБА_1 за звітний 2020 рік склав 18020713,76 грн. Податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору від операцій з інвестиційними активами позивача за звітний 2020 рік визначені в сумі 3243728,48 грн. податку на доходи фізичних осіб та 270310,71 грн. військового збору.

Позивач в заяві про доповнення позовних вимог зазначив, що сума витрат на придбання інвестиційного активу складає 339688500 грн., яка повністю співпадає із сумою витрат на придбання позивачем інвестиційного активу (корпоративних прав ТОВ "Ткаченкофф Фарм", ТОВ "Філбет Хавест Інвестмент", ТОВ "Сумська індустріальна м`ясна компанія") протягом звітного 2020р. та підтверджується сумою понесених витрат ТОВ «Зерне», СТОВ «Думівське», ТОВ «Агрофірма Родючисть», а саме витрат на оренду землі (зі сплати орендної плати і пов`язаних податків) та витрат на рослинництво на поліпшення землі (міндобрива, засоби захисту рослин, обробка землі, внесення добрив, інші ЗЗР), що встановлено експертом при проведенні економічної експертизи.

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення рішення, податковий орган не погодився із розрахунками оподатковуваного інвестиційного прибутку за 2020 рік позивача, враховуючи те, що сума доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу (корпоративні права ТОВ «Зерне») становить 357 709 213,76 грн, про що позивач зазначив в графі 4 додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи. Сума витрат на придбання такого інвестиційного активу (ТОВ «Зерне») становить 0 грн, що зазначено позивачем в графі 5 додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи. Сума фінансового результату операції з інвестиційним активом ТОВ «Зерне» становить 357 709 312,76 грн, що також зазначено та відображено позивачем у графі 6 додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи. Саме із задекларованих позивачем сум доходу та витрат, що зазначені позивачем у декларації та додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи і розраховується відповідний податок на доходи фізичних осіб та сума військового збору після продажу інвестиційного активу ТОВ «Зерне».

При цьому податковий орган вважає, що зазначення в графі 5 додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи суми витрат на придбання інших інвестиційних активів (ТОВ «Фітбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія»), жодним чином не впливають на суму фінансового результату операції з інвестиційним активом ТОВ «Зерне», а тому взагалі не бралося до уваги під час належного розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Зазначені висновки податкового органу і стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25 серпня 2021 року №5772/18282406 та №5773/18282406.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом «а» підпункту 170.2.7. пункту 170.2. статті 170 ПК України термін "інвестиційний актив" означає пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

Відповідно до підпункту 170.2.1. пункту 170.2. статті 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік, за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

Підпунктом 170.2.2. пункту 170.2. статті 170 ПК України встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з:

- обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив;

- зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку;

- повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним (або особою, у якої інвестиційний актив був придбаний прямо чи опосередковано) до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента, зменшення статутного капіталу такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв`язку з таким даруванням чи успадкуванням.

За правилами підпункту 170.2.6. пункту 170.2. статті 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Отже інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, а тому фінансовий результат вираховується по кожному інвестиційному активу окремо, що передбачено нормами Податкового кодексу України.

До складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Наказом Міністерства фінансів України від 02 жовтня 2015 року № 859 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за № 1298/27743) затверджено форму податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (далі - Інструкція).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу IV Інструкції «Порядок заповнення додатків до декларації» у додатку Ф1 до декларації «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами»:

1) зазначається розрахунок фінансового результату (інвестиційного прибутку або інвестиційного збитку) операцій за окремими інвестиційними активами, що відображається у відповідних рядках розділу I додатка Ф1 «Розрахунок інвестиційного прибутку» із зазначенням переліку операцій з інвестиційними активами.

Облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.

У графі 4 рядка 1 зазначається сума доходу, отриманого платником податку від продажу інвестиційних активів. Дохід обчислюється за кожним окремим видом інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності) (підпункт 4 пункту 2 розділу IV Інструкції).

У графі 5 рядка 1 зазначається сума витрат на придбання окремого інвестиційного активу (підпункт 5 пункту 2 розділу IV Інструкції).

Згідно з підпунктом 6 пункту 2 розділу IV Інструкції у графі 6 рядка 1 зазначається фінансовий результат за операціями з інвестиційними активами (інвестиційний прибуток (+) або інвестиційний збиток (-)) за окремими інвестиційними активами відповідно до їх видів, зазначених у графі 2.

Інвестиційний прибуток обчислюється як додатна різниця між значеннями графи 4 та графи 5.

Інвестиційний збиток обчислюється як від`ємне значення різниці між значеннями графи 4 та графи 5.

У рядку «Усього» графи 6 вказується сума інвестиційних прибутків або інвестиційних збитків поточного звітного року, яка обчислюється як сума значень графи 6 рядка 1 за видами інвестиційних активів, з урахуванням норм підпункту 170.2.5 пункту 170.2 статті 170 розділу IV Кодексу;

У рядку 2 зазначається сума від`ємного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами попереднього звітного періоду.

Значення рядка 2 розділу I переноситься з відповідного додатка до декларації за попередній звітний (податковий) рік у разі, якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами попереднього звітного року мав від`ємне значення (підпункт 7 пункту 2 розділу IV Інструкції).

У рядку 3 зазначається загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами, який обчислюється як різниця між значеннями графи 6 «Усього» рядка 1 та рядка 2 розділу I (підпункт 8 пункту 2 розділу IV Інструкції).

Як встановлено судом, позивач задекларував суму загального фінансового результату від продажу інвестиційного активу ТОВ «Зерне» «357709213,76 грн», що зазначено ним в графі 6 додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи.

Сума загального фінансового результату розрахована позивачем із розміру самостійно задекларованої суми доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу по ТОВ «Зерне» (357709213,76 грн), а також розміру витрат, на придбання такого інвестиційного активу (0 грн), про що позивач зазначає у додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік.

Отже позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу ТОВ «Зерне», та сумою витрат на придбання такого інвестиційного активу, що була самостійно задекларована позивачем, становить 357 709 213,76 грн (357 709 213,76 грн - 0 грн = 357 709 213,76 грн).

При цьому, суд вважає безпідставним твердження позивача про необхідність врахування при визначенні суми загального фінансового результату операції з інвестиційними активами у 2020 році сум понесених позивачем витрат на придбання інших трьох інвестиційних активів.

Так, як свідчать дані додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, позивач в графі 5 розрахунку відобразив суму витрат на придбання інших інвестиційних активів по ТОВ «Фітбет Хавест Інвестмент» «-200 000 000 грн.», ТОВ «Ткаченкофф Фарм» «-120 000 000 грн.», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія» «-19 688 500 грн.». Також позивачем відображено суми фінансового результату операцій з інвестиційними активами в графі 6 розрахунку, а саме ТОВ «Фітбет Хавест Інвестмент» «-200 000 000 грн.», ТОВ «Ткаченкофф Фарм» «-120 000 000 грн.», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія» «-19 688 500 грн.».

В розділі «Усього» в графі фінансовий результат зазначено суму «18 020 713,76 грн». Така сума, як зазначає позивач в адміністративному позові, вирахувана із суми отриманого інвестиційного прибутку операції з інвестиційним активом «ТОВ Зерне» та зменшеного на суму інвестиційних збитків, а саме витрат, понесених на придбання інвестиційних активів ТОВ «Фітбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія» (357709312,76 грн - (200000000 грн + 120000000 грн + 19688500 грн) = 18020713,76 грн).

Суд вважає, що таке визначення позивачем об`єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором (інвестиційного прибутку) суперечить підпункту 170.2.2. пункту 170.2. статті 170 ПК України, оскільки інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, а тому фінансовий результат вираховується по кожному інвестиційному активу окремо.

Визначення фінансового результату шляхом вираховування із доходу одного виду інвестиційного активу витрат, здійснених відносно інших інвестиційних активів, Податковим кодексом України не передбачено. Відображення позивачем в податковій декларації операцій з придбання у 2020 році (без їх продажу у 2020 році) інвестиційних активів (ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Філбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія») жодним чином не впливає на загальний фінансовий результат операції з продажу інвестиційного активу ТОВ «Зерне» у 2020 році.

Суд зазначає, що таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06.06.2023 у цій справі.

Стосовно посилання позивача в заяві про доповнення позовних вимог, що після отриманого на замовлення представника позивача висновку позасудового експертного дослідження від 06.10.2021 №20127/25565-25569, експертом підтверджено, що підлягають врахуванню понесені витрати ТОВ «Зерне», СТОВ «Думівське», ТОВ «Агрофірма Родючисть» на загальну суму 339688500 грн. , а саме витрати на оренду землі (зі сплати орендної плати і пов`язаних податків) в сумі 113197256,54 грн. та витрати на рослинництво на поліпшення землі (міндобрива, засоби захисту рослин, обробка землі, внесення добрив, інші ЗЗР) в сумі 226491244 грн., які сформували вартість інвестиційного активу «корпоративні права» - частка у статутному капіталі ТОВ «Зерне», та відповідно підтверджують понесені витрати позивача на придбання інвестиційного активу «корпоративні права» - частка у статутному капіталі ТОВ «Зерне», як єдиного засновника (учасника) ТОВ «Зерне» (СТОВ «Думівське», ТОВ «Агрофірма Родючисть») протягом періоду квітень 2011 р. - листопад 2020р., від реалізації якого позивачем було отримано дохід у 2020 році в сумі 357709213,76 грн., суд зазначає наступне.

В даному випадку, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Право декларувати чи змінювати суми доходу чи витрат, понесених платником податків, а також визначати інший фінансовий результат, ніж той, що зазначений особисто платником податків у відповідній декларації, поданої до податкового органу належать виключно платнику податків ОСОБА_1 .

Як зазначалося судом вище, оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті на підставі даних податкової декларації, розрахованих позивачем самостійно, в яких витрати на придбання інвестиційного активу по ТОВ «Зерне» зазначено «0» грн.

Таким чином, оподаткуванню підлягає загальний фінансовий результат операцій з інвестиційним активом по ТОВ «Зерне», враховуючи суму доходу, задекларованого платником податків від продажу такого активу та суми витрат, задекларованих позивачем, на придбання такого активу, як ТОВ «Зерне».

Щодо посилання позивача на висновки проведених ним експертиз, суд зазначає, що в даному випадку, не є спірним та не можуть бути взято до уваги, зазначенні в судовому засіданні представником позивача суми витрат, понесених ОСОБА_1 на придбання такого інвестиційного активу, як ТОВ «Зерне», оскільки сума таких витрат в установленому порядку позивачем на час прийняття спірних податкових повідомлень рішень взагалі не була задекларована.

Разом із тим, висновки проведених на замовлення представника позивача будь-яких експертних установ не можуть у відповідності до норм Податкового кодексу України змінювати дані самостійно задекларованих позивачем показників у податковій декларації про майновий стан та доходи платника податків та додатку Ф1 до декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2020р.

Виключно в разі декларування позивачем розміру таких витрат у відповідній декларації (чи уточнюючої декларації), які позивач поніс на придбання інвестиційного активу ТОВ «Зерне», можливо робити висновки про декларування ОСОБА_1 відповідної суми таких витрат. Як підтверджується матеріалами справи сума таких витрат позивачем не була задекларована ні на час проведення камеральної перевірки, ні на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Щодо посилання позивача на висновок науково-правової експертизи №126/7-е від 31.01.2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 112 КАС України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо:

1) застосування аналогії закону чи аналогії права;

2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вищезазначеною процесуальною нормою визначено лише два випадки коли учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права. Із змісту наданого позивачем висновку науково-правової експертизи №126/7-е від 31.01.2022 суд не вбачає вирішення питання щодо застосування аналогії закону чи аналогії права або вирішення питання щодо змісту норм іноземного права.

Крім того суд враховує, що відповідно до ст.113 КАС України, висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом із тим, не є предметом розгляду даної справи ні формування ОСОБА_1 вартості проданого інвестиційного активу «корпоративних прав», ні господарська діяльність ТОВ «Зерне», СТОВ «Думівське», ТОВ «Агрофірма Родючисть», а також розмір понесених збитків та витрат зазначених підприємств, ні сума витрат на формування позивачем банку землі з квітня 2011-листопад 2020р., дані обставини не стосуються розгляду даної справи, відповідачем взагалі не досліджувалися та не були підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень. Спірним є факт відсутності взагалі декларування позивачем суми витрат по придбанню ТОВ «Зерне» (СТОВ «Думівське»,ТОВ «Агрофірма Родючисть»), така сума позивачем не задекларована, в поданій декларації така сума залишена без змін « 0 грн.», не була уточнена як на час проведення перевірки, так і на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду, направляючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції звернула увагу на те, що «впродовж усього судового розгляду та під час проведення камеральної перевірки йде мова щодо документального підтвердження витрат, понесених позивачем на придбання інвестиційного активу ТОВ «Зерне». Встановлення податковим органом під час податкової перевірки всіх складових, що впливають на визначення об`єкта оподаткування (в даному випадку витрат, понесених позивачем на придбання інвестиційного активу ТОВ «Зерне»), є функцією контролюючого органу, направленою на забезпечення достовірності та повноти обліку платника податків, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням (стаття 19-1 ПК України). Однак встановлення контролюючим органом всіх складових об`єкта оподаткування без дослідження первинних документів платника податків є неможливим, а визначення грошового зобов`язання на підставі даних самостійно задекларованих платником, керуючись виключно його податковою звітністю, не сприяє об`єктивному встановленню істини, а саме визначення об`єкта оподаткування інвестиційного активу без встановлення розміру вартості цього інвестиційного активу. Установивши під час камеральної перевірки методологічні та арифметичні порушення розрахунку податкових зобов`язань, відображених платником у поданій декларації, логічними діями контролюючого органу мало б бути проведення документальної перевірки з метою встановлення достовірності і повноти обліку платника податків, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, що охоплюється саме предметом документальної перевірки».

Крім того, колегія суддів Верховного Суду, направляючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції зазначила: «під час камеральної перевірки контролюючий орган використав окрім інформації ЦБ ДРФО також копію договору купівлі-продажу корпоративних прав від 04 грудня 2020 року, копії довідок про рух коштів, копії платіжних доручень, про що прямо зазначено в акті камеральної перевірки, предмет якої не охоплює перевірку таких документів. Тобто, перевірка мала ознаки як камеральної так і документальної перевірки. Збільшивши позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору на загальну суму 66 239 257,50 грн та застосувавши штрафні (фінансові) санкції за результатами камеральної перевірки, контролюючий орган фактично вказав на недостовірність і неповноту задекларованих податкових зобов`язань, що вже вказує на необхідність документального підтвердження задекларованих показників, встановлення складу податкового правопорушення, що охоплюється предметом документальної перевірки відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України, Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745)».

Щодо вказаних питань, викладених Верховним Судом в постанові від 06.06.2023 у цій справі, судом встановлено, що податковий орган визначив податкові зобов`язання позивачу з податку на доходи та військовий збір, виходячи із фінансового результату операції з інвестиційним активом (корпоративні права ТОВ «Зерне») розрахованого самим позивачем із розміру самостійно задекларованої суми доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу по ТОВ «Зерне» (357709213,76 грн), а також розміру витрат, на придбання такого інвестиційного активу (0 грн), про що позивач зазначає у додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік.

При цьому, суд враховує, що відповідно до п.п. 170.2.1. ст.170 Податкового кодексу, облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно.

Також судом встановлено, що разом із податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2020 рік позивач подав податковому органу підтверджуючі документи понесених витрат на придбання інвестиційних активів по ТОВ «Фітбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія». Надання позивачем до податкового органу зазначених документів по ТОВ «Фітбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія» відповідачем не заперечується, перелік таких документів зазначено в акті перевірки від 02.08.2021.

Натомість з моменту подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік та до моменту винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень рішень, позивач будь яких документів щодо витрат пов`язаних із придбанням інвестиційного активу по ТОВ «Зерне» податковому органу не надавав.

Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що після проведеної камеральної перевірки та складання акту від 02.08.2021 позивач не скористався правом надати до податкового органу письмові зауваження чи пояснення на висновки акту перевірки, як передбачено Податковим кодексом України.

Натомість, після отримання акту перевірки від 02.08.2021 та до винесення 25.08.2021 спірних податкових повідомлень-рішень представник позивача, в інтересах ОСОБА_1 , 13.08.2021 звертається до експертної установи для дослідження, крім інших питань, підтвердження документально та нормативно зазначені в акту перевірки від 02.08.2021 висновки податного органу щодо фінансового результату ОСОБА_1 за операціями з інвестиційними активами (корпоративними правами) за 2020р. та заниження фінансового результату (а.с. 178 - 185т.3). Вказаний факт підтверджує наявність у представника позивача акту перевірки від 02.08.2021 до прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Також судом встановлено, що у ході камеральної перевірки позивачу направлявся лист від 20.05.2021 №245/Т/18-28-24-01-24, в якому зазначалось про неправомірність визначення частини доходу, який включається до загального річного оподаткованого доходу, також пропонувалось надати пояснення та документальні підтвердження щодо отримання інвестиційних збитків з продажу корпоративних прав фірмам ТОВ «Ткаченкофф Фарм», ТОВ «Філбет Хавест Інвестмент», ТОВ «Сумська індустріальна м`ясна компанія». Зазначений лист направлявся за податковою адресою позивача ( АДРЕСА_1 ) та згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення лист отримано уповноваженою особою позивача 22.05.2021 року, однак жодної відповіді на нього не надано.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п.45.1. ст.45 Податкового кодексу, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. В свою чергу, згідно п.42.2., 42.5. ст.42 Податкового кодексу, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п.52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

У зв`язку з введення воєнного стану в Україні, Законом України від 03.03.2022 № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 69 такого змісту: "69. Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. 69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються».

В подальшому Законом України від 12.05.2022 №2260-IX підпункт 69.2. пункту 69 підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в такій редакції: «Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: а) камеральних перевірок; б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; в) фактичних перевірок.

Відповідно до п.п. 69.2. пункту 69 підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України в редакції Закону України № 3219-IX від 30.06.2023, тимчасово, до 1 серпня 2023 року, податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів).

Також відповідно до п.п. 69.2-1 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України в редакції Закону України № 3219-IX від 30.06.2023, тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, документальні позапланові перевірки проводяться виключно на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 (у частині документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано інформацію, що свідчить про порушення податкового законодавства з питань оподаткування доходів, отриманих нерезидентами, із джерелом їх походження з України та/або з питань оподаткування нерезидентів, які здійснюють свою діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги), 78.1.2 (у частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.9, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 до податкового органу із заявою про проведення документальної позапланової перевірки, зокрема з метою підтвердження понесених витрат на придбання інвестиційних активів, не звертався.

Враховуючи зазначені вище вимоги податкового законодавства щодо заборони документальних перевірок та відсутність звернення платника податків ОСОБА_1 щодо проведення документальної позапланової перевірки, у податкового органу були відсутні підстави для проведення документальної перевірки (планової чи позапланової) платника податків ОСОБА_1 .

Як установлено судом, податкові повідомлення - рішення від 25 серпня 2021 року №5773/18282406, №5772/18282406, прийняті контролюючим органом за результатами камеральної перевірки.

Камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу.

А відтак, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Як зазначила колегія суддів Верховного Суду у постанові від 06.06.2023 у цій справі, фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Судом встановлено, що в акті перевірки зазначено, що при перевірці використана інформації ЦБ ДРФО та документи надані платником, зокрема копія договору купівлі-продажу корпоративних прав від 04 грудня 2020 року, копії довідок про рух коштів, копії платіжних доручень. Суд зазначає, що вказані в акті перевірки документи є виключно документами доданими ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік.

Зі змісту акту перевірки суд вбачає, що під час проведення камеральної перевірки та на момент визначення грошового зобов`язання за її результатами контролюючий орган використав виключно суми, які самостійно декларувалися позивачем, показники, відображені платником у додатку Ф1 до декларації, не були зменшені чи збільшені податковим органом. Сума податку, яку визначив позивачу до сплати контролюючий орган, розраховані останнім у відповідності до норм Податкового кодексу України, із задекларованої суми отриманого позивачем доходу в розмірі « 357709213,76 грн», та понесених витрат по ТОВ «Зерне» в розмірі « 0 грн», із зазначенням суми фінансового результату по ТОВ «Зерне» в розмірі « 357709213,76 грн».

При цьому, жодному із документів доданих позивачем до податкової декларації, а саме договору купівлі-продажу корпоративних прав від 04 грудня 2020 року, довідкам про рух коштів, платіжним дорученням відповідач оцінку не надавав, жоден з цих документів навіть не згадується в акті перевірки при описі встановленого порушення.

Висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, здійснені виключно на даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік та додатку Ф1 до декларації. Податковим органом під час камеральної перевірки взагалі не ставилося під сумнів суми, які зазначені платником податків у декларації та додатку Ф1 до декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2020р. Як сума доходу позивача від продажу корпоративних прав ТОВ «Зерне» так і суми витрат від придбання інвестиційних активів податковим органом не коригувалася.

Отже фактично висновки податкового органу грунтуються на оцінці правильності складення розрахунків за податковими платежами, застосованій платником методології та арифметиці підрахунку фінансового результату операцій з інвестиційними активами та відповідно визначення остаточних сум податків, що за висновком Верховного Суду у цій же справі цілком підпадає під предмет камеральної перевірки.

Щодо посилання представника позивача на проведення спірної камеральної перевірки поза межами строків визначених податковим законодавством, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 76.3. статті 76 ПК України встановлено термін, протягом якого може бути проведена камеральна перевірка податкової декларації, а саме протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Судом встановлено, що податкова декларація була подана позивачем 26 квітня 2021 року. В той же час камеральна перевірка була проведена 02 серпня 2021 року, тобто поза межами граничного строку проведення камеральної перевірки.

Верховний Суду у постанові від 28.05.2020 року по справі № 818/532/16 вказав, що процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не можуть сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень - рішень, прийнятих за результатами документальної невиїзної перевірки. Вчинені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення зазначеної перевірки підлягають оцінці і з огляду на те, наскільки вони вплинули на можливість платника податків захистити свої права, зокрема, щодо надання відомостей контролюючому органу задля правильного установлення обставин та обґрунтованості висновків, та чи призвели установлені процедурні порушення до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу.

Зазначена позиція суду касаційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2020 року по справі № 826/17123/18.

Судом не встановлено, що проведення спірної камеральної перевірки поза межами строків, визначених пунктом 76.3. статті 76 ПК України, але у межах строків визначених статтею 102 цього Кодексу вплинуло на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки акта індивідуальної дії.

Щодо посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що позивач подав до Головного управління ДПС у Сумській області уточнену податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій усунув самостійно виявлені помилки у податковій звітності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем 26.07.2022 було подано уточнююча податкова декларація про майновий стан і доходи за 2020 рік з додатком Ф1, в якому задекларовано не тільки дохід від продажу інвестиційного активу по ТОВ «Зерне», а і витрати по придбанню цього ж активу. Вказана декларація податковим органом прийнята та зареєстрована, про що зазначено у відповідних квитанціях. Натомість, як повідомив представник відповідача, вказаній уточнюючій звітності присвоєно статус «Історія подання», звітність прийнята до відома, про що позивачу було повідомлено листами від 09.08.2022 № 2623/5/18-28-24-09-04 та від 04.10.2022 №5357/6/18-28-24-09-05. Під час розгляду цієї справи доказів щодо оскарження позивачем будь яких рішень, дій чи бездіяльності податкового органу щодо вказаних уточнюючих декларацій суду надано не було.

Суд наголошує, що дії податкового органу щодо прийняття, реєстрації та присвоєння вказаній уточнюючій декларації будь якого статусу не є предметом позову, позивачем в межах даної справи не оспорюється, відтак судом не досліджується.

Разом з тим, враховуючи, що така уточнююча декларація була подана позивачем в 2022 році, після прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень рішень в 2021 році, отже її показники ніяким чином не могли бути враховані податковим органом при прийнятті спірних рішень.

Суд зазначає, що подання уточнюючих декларацій після проведення камеральної перевірки та винесених податкових повідомлень-рішень, не свідчить про те, що спірні податкові-повідомлення-рішення вважаються відкликаними чи нечинними згідно норм ПК України.

Нормами Податкового кодексу також не передбачено безумовного скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень податковим органом у разі подання уточнюючих декларацій.

Суд зазначає, що відповідно до п.п.78.1.3. п.78.1 ст.78 ПК України, подання платником податків контролюючому органу уточнюючого розрахунку з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом, є підставою для здійснення документальної позапланової перевірки.

Натомість в силу вимог п.52-2, п.п.69.2, п.п.69.2-1 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу, податковий орган, за відсутності звернення платника ОСОБА_1 про проведення документальної перевірки, позбавлений можливості провести документальну перевірки поданої позивачем уточнюючої декларації.

В даному випадку, за умови неможливості проведення документальної перевірки такої декларації у зв`язку із відсутністю заяви платника податків, у податкового органу відсутні підстави для перегляду власних рішень, в т.ч. і для скасування власних прийнятих податкових повідомлень-рішень чи прийняття нових податкових повідомлень-рішень.

Право позивача на проведення документальної перевірки не порушено, оскільки позивачем не реалізовано своє право на подання відповідної заяви та проведення документальної перевірки.

Крім того, суд звертає увагу, що обставини подання уточнюючої декларації позивачем мали місце після звернення позивача до суду з цим позовом та подання таких декларацій не було підставою позовних вимог ні при первинному розгляді цієї справи судом ні при новому її розгляді.

Суд також враховує, що оскарження податкових повідомлень рішень від 25 серпня 2021 року №5773/18282406, №5772/18282406 з підстав подання уточнюючої декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік здійснювалося позивачем у межах іншої судової справи №480/5762/22. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі №480/5762/22 було залишено без змін ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2023, якою позов ОСОБА_1 був залишений без розгляду.

Беручи до уваги наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень після проведеної камеральної перевірки та визначення вірного розміру податку з доходів фізичних осіб та суми військового забору, виходячи із самостійно задекларованих та зазначених ОСОБА_1 показників у відповідній декларації про майновий стан і доходи та додатку Ф1 до декларації про майновий стан і доходи за 2020 р., а саме суми отриманого доходу від продажу ТОВ «Зерне» в розмірі 357709213,76 грн., суми витрат на придбання інвестиційного активу ТОВ «Зерне» в розмірі 0 грн., фінансового результату операції з інвестиційним активом ТОВ «Зерне» в розмірі 357709213,76 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги щодо визнання неправомірними і скасування податкового повідомлення - рішення від 25.08.2021 №5772/18282406 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 5095327,50 грн. та сплату штрафних санкцій у сумі 509 532,75 грн.; від 25.08.2021 №5773/18282406 про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 61143930,00 грн. та сплату штрафних санкцій у сумі 6114393,00 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст. 139 КАС України, позивачу не підлягає відшкодуванню сума судового забору, сплачена при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.08.2021 № 5772/18282406 та від 25.08.2021 № 5773/18282406 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.10.2023 року.

Головуючий суддя В.О. Павлічек

Суддя А.Б. Діска

Суддя О.М. Кунець