Справа № 580/2943/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2943/23 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, зобов`язати вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.04.2023 № 44 про відмову у здійсненні переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 05.04.2023 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках від 03.04.2023 № 28/23-00-10- 02-19 та від 03.04.2023 № 29/23-00-10-02-19.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області № 44 від 07.04.2023 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області (, 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 05.04.2023 про призначення, здійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час повторного розгляду заяви пенсійний фонд не буде позбавлений можливості відмовити йому у призначенні пенсії. На думку апелянта, ефективний захист порушеного права повинен забезпечити порушене право особи та отримання позивачем бажаного результату.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 11.02.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

На час призначення пенсії позивач працював та продовжував працювати:

- з 20.11.2017 по 26.09.2018 в Звенигородській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС України у Черкаській області (з 20.11.2017 призначений на посаду головного державного інспектора з питань організації роботи);

- з 27.09.2018 по 02.09.2019 в Головному управлінні ДФС України у Черкаській області (з 27.09.2018 призначений на посаду старшого державного інспектора Звенигородської ДПІ Звенигородського управління; з 22.10.2018 переведений на посаду завідувача сектору організаційного забезпечення Звенигородського управління; 22.10.2018 присвоєно чергове спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу»);

- з 03.09.2019 по 10.02.2023 в Головному управлінні ДПС України у Черкаській області (з 03.09.2019 призначений на посаду завідувача сектору забезпечення роботи Звенигородського управління; 03.09.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця; з 08.09.2020 переведений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління; з 14.01.2021 призначений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління; з 19.07.2022 переведений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи управління організації роботи).

З останньої посади позивач звільнений по досягненню 65 річного віку.

05.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області із заявою про переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітної плати.

Рішенням від 07.04.2023 № 44 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило позивачу у переведенні на пенсію згідно статті 37 Закону № 3723-XII, зазначивши, що посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом України «Про державну службу», КМУ не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Станом на 01.05.2016 позивач не перебував на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та не має 20 років стажу на зазначених посадах, права на призначення пенсії згідно Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ у нього немає.

Вважаючи вищевказане рішення протиправним та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

За приписами п. 6 ч. 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 жовтня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 рjre, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Мінімальний розмір страхового стажу для чоловіків становить 35 років (частина перша статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Таким чином, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право, зокрема, жінки, які досягли 62 років та станом на 01.05.2016 (набрання чинності Законом № 889-VIII) мають не менше 20 років стажу, та на зазначену дату займали посади державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII, актами Кабінету Міністрів України, а також загальний страховий стаж 35 років.

З матеріалів справи вбачається, що відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області не зарахувало до стажу державної служби позивача період його роботи на посадах в органах податкової служби, зазначивши, що вони не відносяться до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 позивач працював, зокрема:

- з 18.08.1993 по 25.11.1996 працював в Державній податковій інспекції по м. Ватутіне Черкаської області (з 18.08.1993 прийнятий на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування державних підприємств; 18.08.1993 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу»; з 03.01.1994 переведений на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб; 01.08.1994 - присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби ІІ рангу»; 13.03.1995 позивач прийняв присягу державного службовця; з 01.08.1995 переведений на посаду начальника відділу по контролю за впровадженням ЕККА на підставі рішення конкурсної комісії; з 29.08.1996 переведений на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб);

- з 26.11.1996 по 03.08.1997 - в Державній податковій адміністрації по м. Ватутіне Черкаської області (з 26.11.1996 призначений на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб);

- з 04.08.1997 по 06.10.1997 - в Звенигородсько-Ватутінській Державній податковій адміністрації Черкаської області (з 04.08.1997 призначений на посаду старшого державного податкового інспектора відділу документальних перевірок);

- з 25.08.1998 по 02.06.2007 - в Черкаському обласному центрі зайнятості (з 25.08.1998 призначений на посаду державного інспектора праці (спеціаліст І категорії); 25.09.1998 присвоєно 13 ранг державного службовця; з 29.03.2000 призначений на посаду державного інспектора праці (головний спеціаліст); 25.09.2000 присвоєно 12 ранг державного службовця; з 01.03.2001 переведений на посаду головного спеціаліста-державного інспектора праці облінспекції; 25.09.2002 присвоєно 11 ранг державного службовця; з 26.08.2003 призначений на посаду головного спеціаліста інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість обласного центру зайнятості);

- з 25.03.2009 по 05.03.2012 - в Державній податковій інспекції по м. Ватутіне Черкаської області (з 25.03.2009 призначений на посаду головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої та кадрової роботи; 25.03.2009 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби І рангу»);

- з 06.03.2012 по 01.07.2013 - в Катеринопільській об`єднаній Державній податковій інспекції Черкаської області (з 06.03.2012 призначений на посаду головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи);

- з 02.07.2013 по 22.07.2015 - в Звенигородській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Черкаській області (з 02.07.2013 призначений на посаду головного державного інспектора з питань організації діяльності та контролю виконання документів; 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу»);

- з 23.07.2015 по 28.03.2016 в Звенигородській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС України у Черкаській області (з 23.07.2015 призначений на посаду старшого державного інспектора Ватутінського відділення);

- з 20.11.2017 по 26.09.2018 в Звенигородській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС України у Черкаській області (з 20.11.2017 призначений на посаду головного державного інспектора з питань організації роботи);

- з 27.09.2018 по 02.09.2019 в Головному управлінні ДФС України у Черкаській області (з 27.09.2018 призначений на посаду старшого державного інспектора Звенигородської ДПІ Звенигородського управління; з 22.10.2018 переведений на посаду завідувача сектору організаційного забезпечення Звенигородського управління; 22.10.2018 присвоєно чергове спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу»);

- з 03.09.2019 по 10.02.2023 в Головному управлінні ДПС України у Черкаській області (з 03.09.2019 призначений на посаду завідувача сектору забезпечення роботи Звенигородського управління; 03.09.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця; з 08.09.2020 переведений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління; з 14.01.2021 призначений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління; з 19.07.2022 переведений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи управління організації роботи).

Згідно пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (який діяв до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність включення періоду роботи позивача, на посадах у Державній податковій службі, з 18.08.1993 по 06.10.1997, з 25.03.2009 по 28.03.2016, з 20.11.2017 по 10.02.2023 згідно з відомостями трудової книжки позивача до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону №1058 (65 років), має наявний страховий стаж (обставина не заперечується відповідачем, крім того позивачу призначено пенсію згідно Закону № 1058), при цьому позивач має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016 більше 20 років, на зазначену дату займав посаду державної служби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії державного службовця за віком згідно з ст. 37 Закону № 3723-XII. Отже, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону № 3723-XII.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 від 13 лютого 2019 року.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної згідно Закону № 1058, на пенсію за віком державного службовця, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 44 від 07.04.2023 належить визнати протиправним та скасувати.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 05.04.2023 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках від 03.04.2023 № 28/23-00-10-02-19 та від 03.04.2023 № 29/23-00-10-02-19, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно частини 1 статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Стаття 45 Закону № 1058 регламентує, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.1. розділу IV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно пункту 4.2. розділу IV № Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За пунктом 4.3. розділу IV № Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пункт 4.7. розділу IV № Порядку 22-1 встановлює, що саме орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Правовий аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Таким чином, після реєстрації заяви пенсіонера та сканування копій документів, як того вимагає пункт 4.2 Порядку № 22-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, на обліку в якому перебуває позивач, зобов`язане було засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначити структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, яким в даному випадку і виявилося Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Наразі, з матеріалів справи вбачається, що рішення від 07 квітня 2023 року за № 44 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи позивача і вирішувало питання щодо зарахування періодів роботи позивача і призначення пенсії, а не Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання перевести позивачу на інший вид пенсії є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про переведення ОСОБА_1 з призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» та прийняв рішення про відмову у такому переведенні.

Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

На підставі вище зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 11.10.2023р.)