Справа № 420/26245/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 жовтня 2023 року м. Одеса
ВСТАНОВИВ:
28 вересня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі «Електронний суд» 27.09.2023 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій представник позивача просить суд:
визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови додати до пенсії ОСОБА_1 з 1 липня 2021 р. щомісячну доплату у розмірі 2000 гривень згідно з Постановою №713;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обчислення та виплату з 1 липня 2021 року ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», а також провести доплату різниці в пенсії між нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 1 липня 2021 р.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М. Ухвалою суду від 05.10.2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності подання суду адвокатського запиту представника ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області, який надійшов до відповідача 07.09.2023 року (або заявлення клопотання про витребування цього доказу згідно ст.80 КАС України); заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням причин поважності його пропуску та підтверджуючих доказів, або пояснень та доказів на підтвердження того, що строк не пропущено; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачу.
06.10.2023 року представник позивача подав заяву про усунення недоліків, в якій просить суд:
1.Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
2.Визнати протиправними дії відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови додати до пенсії ОСОБА_1 з 1 липня 2021 р. щомісячну доплату у розмірі 2000 гривень згідно з Постановою №713.
3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обчислення та виплату з 1 липня 2021 р. ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 (дві тисячі гривень), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», а також провести доплату різниці в пенсії між нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 1 липня 2021 р.
4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження виплати індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 максимальним розміром.
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 р. з урахуванням індексації базового ОСНП, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження її максимальним розміром, та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В заяві з посиланням на висновки, зазначені Верховним Судом у постановах від 25.05.2016 року №164/1904/14-ц, від 06.02.2019р. у справі № 522/2738/17, від 09.07.2019р. у справі № 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 15.09.2020р. у справі №635/7878/16, від 30.10.2018 р. у справі № 493/1867/17, від 22.01.2019р. у справі №201/9987/17(2- а/201/304/2017) та від 22.11.2019р. у справі № 1140/3136/18 та зазначено, що навіть якщо припустити, що Позивачем було порушено загальний строк позовної давності у 6 місяців, це не змінює та не впливає на перебіг строків визначених спеціальним законодавством, яке має бути застосовано до даної категорії справ. спір у цій справі виник не у зв язку з непроведенням перерахунку, чи бездіяльністю, яка полягає у не доданні щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень самостійно відповідачем, а у зв`язку з виникненням конкретної обставини - відмовою Відповідача вчинити конкретні дії у відповідності до звернення Позивача. Про порушення своїх прав (відмова здійснити доплату) позивач дізнався саме після отримання листа відповідача від від 31.07.2023 р. №1500-0308- 8/104355. Такої підстави (відмова здійснити доплату до цього моменту не існувало). Отже твердження про те, що позовна заява до Одеського окружного адміністративного суду подана 25.09.2023 року з пропуском встановленого законодавством строку є безпідставними. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Перекладання на позивача відповідальності за порушення гарантованого йому законом права на пенсійне забезпечення є неприйнятним та таким, що порушує його Конституційні права та основоположні свободи.
В додатки до заяви надано копію запиту представника позивача до ГУПФ України в Одеській області від 06.09.2023 року.
Розглянувши заяву представника позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Разом з цим, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі Рисовський проти України підкреслено особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.
Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, відповідно до ч.2 якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка має об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Верховний Суд у постанові від 02.03.2021р. у справі № 758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 р. у справі №340/1019/19).
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Позов у даній справі поданий 27.09.2023 року, при цьому позовні вимоги стосуються виплати спірної доплати починаючи з 01.07.2021 року, тобто позов поданий після спливу строку звернення до суду, встановленого приписами ч.2 ст.122 КАС України, а саме, якщо дійсно, як стверджує позивач, перебіг строку розпочався з 01.08.2021 року.
Суд відхиляє аргументи позивача щодо того, що спір виник у зв`язку з відмовою відповідача вчинити конкретні дії у відповідності до звернення позивача, оскільки такі доводи не свідчать про неможливість вчинення запиту до 06.09.2023 року.
Суд зазначає, що правові позиції щодо застосування норм КАС України стосовно підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом не підлягають застосуванню автоматично, не мають універсального характеру, без урахування обставин конкретної справи, що розглядається судом, на що звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 22.03.2023 року у справі №154/3029/14-ц.
Доводи заяви не містять конкретних підстав щодо поважності причин пропуску строку, заява містить загальні міркування щодо того, що строк не пропущений, із наведенням судової практики
Суд залишається на своїй позиції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, після вивчення аргументів представника позивача у заяві про усунення недоліків.
Суд обмежений у питанні поновлення строку звернення до суду з позовом в частині викладення підстав поважності причин пропуску цього строку, оскільки ч.1 ст.121 КАС України містить застереження, що суд поновлює строк, встановлений законом, за заявою учасника справи, на відміну від продовження строку, встановленого судом (ч.2 ст.121 КАС України, який може буди продовжений і з ініціативи суду).
Така оцінка судом фактичних обставин справи та доказів не може свідчити про надмірний формалізм у підходах до вирішення питання поновлення строку, навпаки, на думку суду, сприяє юридичній визначеності у спірних правовідносинах та стимулює учасників процесу до добросовісного ставлення до реалізації своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом запобігання створенню штучних умов для поновлення строку звернення до суду з позовом, та використання прикладів судової практики з метою, що не відповідає обов`язку суду враховувати висновки щодо застосування норм права, а не відірвані від контексту фактичних обставин правові позиції суду касаційної інстанції.
Згідно ч.ч.5,6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже виходячи із змісту ч.ч.5.6 ст.13 цього Закону висновки Верховного Суду в окремих постановах враховуються, а не обов`язковими для судів інших інстанцій, що узгоджується з положеннями ч.5 ст.242 КАС України.
Суд констатує, що такий підхід до питання обчислення строку є сталим у подібній категорії справ у практиці суду у розумінні поняття «суд» згідно п.4 ч.1 ст.4 КАС України, доки протилежне не буде спростовано як позиція для врахування судом у висновках постанов ВС щодо застосування норм ст.ст.118, 121, 122, 123 КАС України у подібних правовідносинах.
Суд також констатує, що позивач в цілому не погоджується із позицією суду за ухвалою від 05.10.2023 року щодо порядку обчислення початку строку, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, вважає, що цей строк не застосовується.
Будь-яких аргументів та доказів для поновлення строку представником позивача не наведено та не надано, а його незгода із позицією суду в ухвалі від 05.10.2023 року згідно ст.294 КАС України може бути викладена в апеляційній скарзі на ухвалу суду.
ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду. При цьому позивачем на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подана заява, в якій він зазначає, що строк є таким, що не був пропущеним, заявляючи разом з цим клопотання про поновлення цього строку, що свідчить про непослідовність позиції представника позивача стосовно цього питання.
Виходячи із встановлених обставин та враховуючи вищенаведені правові позиції, суд вважає, що належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали звернення і не залежали б від волі позивача, із змісту заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, поданої позивачем на виконання ухвали суду від 05.10.2023р., не вбачається, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.
Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду. При цьому позивачем на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху вказані підстави, які визнані судом неповажними, а тому заява позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі не підлягає задоволенню як необґрунтована.
Згідно п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративну позовну заяву слід повернути позивачу відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України в частині вимог, що стосуються доплати до пенсії з 01.07.2021 року згідно постанови Кабміну України №713.
В решті вимог позовну заяву слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, оскільки підстав для її повернення чи відмови у прийнятті судом не убачається (позовна заява в редакції вимог заяви про усунення недоліків від 06.10.2023 року).
Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 171, 243, 248, 256, 262, 294, 295, 297 КАС України, суд
Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив подається до суду разом із документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Заява із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у строк, визначений для надання відзиву на позовну заяву.
Витребувані докази надати до суду у строк, встановлений для подання відзиву на позовну заяву.
Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву п`ять днів з дня отримання відзиву.
Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив п`ять днів з отримання відповіді на відзив.
Копію ухвали направити учасникам справи (невідкладно про повернення позовної заяви згідно ч.6 ст.169 КАС України), разом з інформацією про їхні процесуальні права та обов`язки.
Справа розглядатиметься суддею одноособово.
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення у повному обсязі до суду апеляційної інстанції (П`ятого апеляційного адміністративного суду).

Суддя М.М. Аракелян