Справа № 706/1554/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 706/1554/17 Суддя (судді) першої інстанції: Орендарчук М.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконними дій і зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

До Христинівського районного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі - відповідач, ГУ ПФ в Черкаській області), в якому просив суд:

- визнати незаконними дії посадових осіб ГУ ПФ в Черкаській області щодо обмеження прав ОСОБА_1 при відмові у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФ в Черкаській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимоги ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час призначення пенсії, виходячи з розміру 90% від суми, вказаної у довідці Христинівської районної ради Черкаської області за №21501-16 від 12.10.2017, у довідці цієї ж ради від 16.11.2017 №275/01-1, у довідці цієї ж ради №24/01-16 від 31.01.2020, у довідці цієї ж ради за №23/01-16 від 31.01.2020, у довідці Уманської районної ради Черкаської області за №01-8/17 від 03.02.2022, у довідці цієї ж ради від 03.02.2022 за №01-8/18, у тому числі: допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження максимального розміру, зі збереженням фіксованої індексації, з врахуванням фактично виплачених сум пенсії за цей час.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював у Христинівській районній раді на посаді керуючого справами, де отримав право на пенсію за віком. Починаючи з 01.10.1999 на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону № 3723-ХІІ від 16.12.1993 йому була призначена пенсія у розмірі 90% місячного заробітку. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 отримав довідку з Христинівської районної ради про заробітну плату за № 215/01-16 від 12.10.2017, з якої видно, що у травні 2017 року було підвищено заробітну плату працівникам органів місцевого самоврядування. За наслідками розгляду звернення позивача про перерахунок пенсії на підставі цієї довідки відповідач направив йому повідомлення про відсутність підстав для проведення такого перерахунку, оскільки нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання заяви в законодавстві відсутні. Аналогічну відповідь позивач отримав і за наслідками розгляду його повторного звернення. Дії посадових осіб управління щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії вважає незаконним і таким, що не відповідають вимогам закону, оскільки при вирішенні питання про перерахунок пенсії управлінням допущено невірне застосування законодавства, яке регулює ці питання, а саме застосування відповідачем положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ при вирішенні питання про перерахунок розміру пенсії суттєво звузило його уже набуті соціальні права, що є недопустимим.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 27.03.2023 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення (Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі заяви від 12.10.2017;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2017, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що з 01.06.2015 Законом України від 02.03.2015 №213-VIII скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Із набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців, а також положення ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначають, що зарахування до заробітної плати доходів, з яких сплачувалися страхові внески, однак доказів, що з сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, а також десяти посадових окладів при виході на пенсію нараховувався та сплачувався єдиний внесок, матеріали справи не містять. Крім того, норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не пов`язують перерахунок пенсій із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців. Апелянт також зауважує, що із заявами про перерахунок пенсії на підставі довідок Христинівської районної ради Черкаської області від 12.10.2017 №21501-16, від 16.11.2017 №275/01-1, від 31.01.2020 №24/01-16, від 31.01.2020 №23/01-16 та довідок Уманської районної ради Черкаської області від 03.02.2022 №01-8/17, від 03.02.2022 №01-8/18 позивач не звертався, що не породжує у відповідача жодного обов`язку з перерахунку пенсії. Окремо зазначає, що обмеження пенсії максимальним розміром передбачено Законом України від 08.07.2011 №3668-VI, норми якого є чинними та неконституційними не визнавалися.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Так, положеннями ч. 1 ст. 309 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з перебування члена колегії суддів у відпустці продовжено строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції на розумний термін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ в Черкаській області та отримує з жовтня 1999 року пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 90% заробітної плати.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про перерахунок пенсії, за наслідками розгляду якої останнє повідомило позивача листом від 20.10.2017 №18617/06 про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки з 01.05.2016 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII набрав чинність, внаслідок чого Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 втратив чинність, а станом на момент подання заяви відсутні нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям (а.с. 10).

26.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про перерахунок пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої Христинівською районною радою Черкаської області 12.10.2017 за №215/01-16 (а.с. 39-40).

Листом від 01.11.2017 №19348/12 Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області повідомило ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки із набранням чинності 01.05.2016 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 10.12.1993 №3723-ХІІ, нормативних актів, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, у законодавстві немає, постанова Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 №19-11 втратила чинність 18.10.2013, а форма довідки, яку подано позивачем, втратила чинність 02.09.2016 відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 №15-2 (а.с. 41).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 №3-р/2022 зробив висновок, що на виконання вимог змін до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.1993 №3723-ХІІ Кабінет Міністрів України не визначив умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, однак невиконання Урядом України згаданих вимог не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсій. Крім того, суд зазначив, що скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, не стосується перерахунку пенсій та не може мати своїм наслідком перегляд відсотків заробітку, з якого обчислюється пенсія. Поряд з цим суд вказав, що належним способом захисту прав особи з огляду на дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України є покладення на нього обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2017 про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення в частині задоволених позовних вимог з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (надалі - Закон №3723-ХІІ) у редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Приписи статті 37-1 Закону №3723-ХІІ визначали, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII текст статті 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (надалі - Постанова №865) в редакції, яка була чинною до 15.12.2015, передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (надалі - Постанова №1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015, пункт 4 Постанови №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

У свою чергу положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова №1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

Закон України №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, не визнано неконституційним Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, у зв`язку з чим Закон №3723-ХІІ втратив чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яка набрала чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

У свою чергу, як правильно зауважив апелянт, приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містять такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Ураховуючи наведені вище положення джерел права, колегія суддів приходить до висновку, що з 01.12.2015, початку застосування Постанови №1013, якою пункт 4 Постанови №865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону №3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.12.2021 по справі № 127/20212/17, від 03.08.2022 по справі № 643/4051/17, від 30.08.2022 по справі № 554/7608/17.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку ОСОБА_1 отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням права останнього на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у спірному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і Постанови № 865 у редакціях, чинних на момент призначення пенсії, у зв`язку з чим твердження суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог є помилковим.

Твердження суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, колегія суддів вважає помилковим, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов`язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, зважаючи на згадану вище практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судовою колегією враховується, що відсутність механізму перерахунку пенсій державним службовцям, призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ була також предметом розгляду Конституційного Суду України.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2022 №3-р/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) положення підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII зі змінами.

При цьому, в абзаці 4 пункту 5.6 мотивувальної частини цього рішення Конституційний Суд України також констатував, що розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України зазначив, що сучасний стан законодавчого врегулювання з перерахунку розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Конституції України. Для розвитку, конкретизації та деталізації приписів статей 3, 8, 24, 46 Основного Закону України перерахунок розмірів пенсій обов`язково має бути внормований у законі, ухваленому Верховною Радою (п. 5.7 згаданого рішення).

Поряд з цим, визнаючи неконституційним підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зі змінами, Конституційний Суд визначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 зі змінами, а також вказав про необхідність Верховній Раді України внормувати перерахунок розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.

У свою чергу, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

З огляду на викладене в його системному взаємозв`язку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки чинним законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, то підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Христинівської районної ради Черкаської області від 12.10.2017 №215/01-16, у відповідача були відсутні.

Крім іншого, відсутні правові підстави і для покладення на ГУ ПФ в Черкаській області обов`язку з перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідок Христинівської районної ради Черкаської області від 16.11.2017 №275/01-1, від 31.01.2020 №24/01-16, від 31.01.2020 №23/01-16 та довідок Уманської районної ради Черкаської області від 03.02.2022 №01-8/17, від 03.02.2022 №01-8/18. Як правильно підкреслив апелянт, із заявами про перерахунок пенсії на підставі згаданих довідок позивач не звертався, а доказів протилежного матеріали справи не містять. Відтак, оскільки будь-яких рішень щодо перерахунку пенсії на підставі згаданих довідок відповідачем не приймалося, а захисту підлягають лише порушені права, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, а також враховуючи усталену позицію Верховного Суду із спірного питання, яку враховує судова колегія відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга Пенсійного фонду підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанцій у цій справі - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити, а рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 березня 2023 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: І.О. Грибан

Є.О. Сорочко