Справа № 120/4205/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 жовтня 2023 р. Справа № 120/4205/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся його представник до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 352233 від 21 лютого 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що оскаржуваною постановою до його довірителя застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34000 гривень за порушення статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" (міжнародні перевезення пасажирів за маршрутом "Польща-Україна" за відсутності на момент проведення перевірки роздруківки з цифрового тахографа за 10 січня 2023 року), відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 цього ж Закону.

На переконання представника позивача, оскаржувана постанова є протиправною з огляду на таке.

Так, представник позивача стверджує, що в акті перевірки від 10 січня 2023 року № 349198 йдеться про те, що посадовими особами відповідача перевірка проводилася о 11 год. 30 хв. Водночас дійсним часом перевірки є 09 год. 25 хв., що підтверджується відеозаписом з місця проведення такої перевірки. Тобто, час перевірки транспортного засобу, зазначений в акті перевірки, не відповідає дійсному часу такої перевірки.

Також представник позивача зазначив, що у згадуваному вище акті йдеться про те, що перевірку проведено двома працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Подокопним Д.В. та ОСОБА_2 , проте перевірку проводив лише один інспектор, а саме ОСОБА_3 , що підтверджується відеозаписом з місця проведення перевірки. Тобто, ні після зупинки транспортного засобу, ні під час складання акту перевірки інспектор Таєнчук Д.В. не досліджував зміст документів, наданих водієм ОСОБА_4 , не встановлював їх наявність та відповідність наданих водієм документів вимогам нормативно-правових актів.

Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що відповідачем у відповідь на адвокатський запит надано копію службового посвідчення старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Таєнчука Д.В., яке видано 02 лютого 2023 року. Тобто посвідчення ОСОБА_2 видано вже після проведеної перевірки, що мала місце 10 січня 2023 року. При цьому докази перебування на посаді такого працівника Укртрансбезпеки відсутні.

Далі представник позивача вказав на те, що стаття 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів. Так, цією нормою передбачено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

Отже, роздруківка з цифрового тахографа не входить до переліку обов`язкових документів, які міжнародний перевізник-резидент України повинен мати при собі під час проведення перевірки.

Також у позові зазначено, що уповноваженою особою відповідача встановлено, що належний позивачеві транспортний засіб обладнаний діючим та повіреним цифровим тахографом, але у водія ОСОБА_4 відсутня роздруківка з цифрового тахографа, що порушує вимоги ЄУТР. Проте в акті не конкретизовано, порушення якої норми Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні перевезення (ЄУТР), виявлено під час проведення перевірки.

Окрім того, представник позивача зазначив, що позивача оскаржуваною постановою притягнуто до відповідальності відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Проте, на думку представника позивача, за вказане порушення, що зазначене в акті перевірки, позивач мав би бути притягнутий до відповідальності за абзацом 11 частини 1 статті 60 цього Закону, яким встановлено, що за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку застосовується штраф у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За наведених обставин представник позивача вважає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 як перевізник дотримався вимог статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт". Натомість відповідачем під час проведення рейдової перевірки порушено як процедуру її проведення, так і невірно кваліфіковано правопорушення, що вчинене позивачем.

А тому постанова відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000 гривень є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 18 квітня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

01 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 10 січня 2023 року уповноваженими особами відділу державного нагляду (контролю) в Хмельницькій області в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті здійснено перевірку транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 . Водій вказаного транспортного засобу надав до перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки окрім іншого посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, протокол перевірки та адаптації тахографа, CMR. За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 349198 від 10 січня 2023 року, у якому зафіксовано, що під час виконання міжнародних перевезень за маршрутом "Польща-Україна" у водія відсутні документи, передбачені статтею 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутня роздруківка режимів праці та відпочинку на паперовому носії інформації за 10 січня 2023 року, за що передбачена відповідальність абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Представник відповідача стверджує, що в силу приписів частини 8 статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

А тому ненадання водієм роздруківки на паперовому носії про власну роботу та відпочинок за відповідний день є самостійною підставою для застосування до особи адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 6 частини 1 статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Далі представник відповідача заперечив щодо порушення посадовими особами відділу процедури проведення перевірки.

Зокрема, до відзиву долучено копію посвідчення інспектора Таєнчука Д.В., дійсне до 04 лютого 2023 року, а тому просив доводи представника позивача в цій частині не брати до уваги.

Щодо розбіжності в часі перевірки представник відповідача зауважив, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватися з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його недійсності не повинно наставати взагалі).

Представник відповідача зазначив, що з долученого самим представником позивача відеозапису чітко прослідковується, що перевірявся саме транспортний засіб Renault, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , а тому наведений вище недолік акту щодо часу його складання не може слугувати єдиною підставою для скасування оскаржуваної у цій справі постанови.

За таких обставин, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Окремо у відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9662,40 гривень.

08 травня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем не спростовано твердження про порушення працівниками Укртрансбезпеки вимог Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року. Також, на думку представника позивача, відповідачем не спростовано аргументи, які стосуються неправильної кваліфікації правопорушення. За таких обставин представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

10 травня 2023 року представником позивача подано до суду докази щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Того ж дня представником відповідача подано до суду додаткові пояснення.

Також 16 червня 2023 року представником Державної служби України з питань безпеки на транспорті в порядку статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України подано до суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

10 січня 2023 року посадовими особам відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті в рамках проведення заходів державного контролю додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт на автомобільній дорозі М-30 (252 км., Хмельницька область) проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та належного на праві власності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

За наслідками такої перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 349198, у якому зазначено, що водій ОСОБА_4 здійснював міжнародні перевезення згідно з товарно-транспортною накладною CMR № б/н від 09 січня 2023 року з Польщі до України. Транспортний засіб обладнаний діючим та повіреним цифровим тахографом, але у водія відсутня роздруківка з цифрового тахографа за 10 січня 2023 року, що порушує вимогу ЄУТР.

На підставі вказаного акту перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 21 лютого 2023 року винесено постанову № 352233, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 гривень за порушення статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у пункті 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Водночас особливості організації міжнародних перевезень пасажирів та вантажів визначені статтею 53 Закону № 2344-ІІІ.

Як визначено частинами 1, 2 та 4 статті 53 Закону № 2344-ІІІ, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.

При виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати:

дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

свідоцтво реєстрацію транспортного засобу;

список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях);

білетно-облікову документацію;

схему маршруту.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи (частина 7 статті 53 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 8 статті 53 Закону № 2344-ІІІ водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Положеннями частини 1 статті 18 Закону № 2344-ІІІ визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, серед іншого, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Вказане кореспондується також з нормами статті 34 Закону № 2344-ІІІ, що встановлюють вимоги до автомобільного перевізника.

Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі - ЄУТР), до якої приєдналась Україна на підставі Закону України "Про приєднання України до ЄУТР" від 07 вересня 2005 року № 2819-ІV, врегульовано час роботи та відпочинку водії транспортних засобів, що виконують міжнародні автомобільні перевезення.

Відповідно до статті 10 ЄУТР Договірні Сторони приписують встановлення й використання на транспортних засобах, зареєстрованих на їхній території, контрольних пристроїв відповідно до таких вимог:

a) Контрольний пристрій повинен відповідати, у тому, що стосується його конструкції, встановлення, використання та випробування, вимогам цієї Угоди та додатка до неї, який становить невід`ємну частину цієї Угоди. Контрольний пристрій, який відповідає, у тому, що стосується конструкції, встановлення, використання та випробування, постанові Ради (ЄEC) № 3821/85 від 20 грудня 1985 року, вважається таким, що відповідає вимогам цієї статті.

b) Якщо нормальне й відповідне використання контрольного пристрою, встановленого на транспортному засобі, неможливе, то кожний член екіпажу від руки, використовуючи відповідні графічні позначки, вносить в бланк для записів дані, які відповідають його професійній діяльності й періодам відпочинку.

c) Якщо члени екіпажу, знаходячись поза транспортним засобом, не можуть використати цей пристрій, вони від руки вносять у бланк для записів, використовуючи відповідні графічні позначки, різні періоди часу, які відповідають їхній професійній діяльності поза транспортним засобом.

d) Необхідно, щоб члени екіпажу постійно мали при собі й могли надати для інспекції бланки для записів за поточний тиждень та за останній день попереднього тижня, протягом якого вони керували транспортним засобом.

e) Члени екіпажу повинні забезпечувати належне вмикання й експлуатування контрольного пристрою, а у випадках його виходу зі строю повинні якомога швидше забезпечити його ремонт.

Роботодавець видає водіям достатню кількість бланків для записів, враховуючи при цьому, що ці бланки мають персональний характер, тривалість періоду, протягом якого їх можна використовувати, і можливий обов`язок заміни бланків у разі, якщо вони були пошкоджені або вилучені особою, уповноваженою здійснювати контроль. Роботодавець видає водіям бланки тільки затвердженого зразка, які підходять для використання на обладнанні, встановленому на транспортному засобі.

Згідно зі статтею 11 ЄУТР підприємство організовує автомобільні перевезення таким чином, щоб члени екіпажу могли дотримуватися положень цієї Угоди.

Воно здійснює постійний контроль періодів керування, годин іншої роботи й періодів відпочинку, використовуючи всі документи, що знаходяться в його розпорядженні, наприклад особові контрольні книжки. У разі виявлення будь-якого порушення цієї Угоди воно вживає негайних заходів для його усунення й недопущення його повторення, наприклад шляхом зміни графіків роботи й маршрутів.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання тахографів визначений Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі - Інструкції №385), яка розроблена відповідно до вимог ЄУТР.

Згідно з пунктом 1.4 розділу І Інструкції № 385 у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні:

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.6 розділу ІІІ Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема:

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Системний аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що вантажні автомобілі, які використовуються суб`єктами господарювання для міжнародних автомобільних перевезень в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. А для водія такого автомобіля обов`язковим також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнених тахокарт (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв) або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

В свою чергу, автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечити водія транспортного засобу такими документами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 травня 2019 у справі № 816/124/17 та від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17.

Зазначене спростовує твердження представника позивача про те, що в даному випадку відповідачем неправильно кваліфіковано допущене позивачем правопорушення, оскільки у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом на водія покладається обов`язок мати при собі картку водія та/або роздруківку даних роботи тахографа. У разі відсутності такого документа перевізник підлягає притягненню до відповідальності саме за абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ (тобто за відсутність документів, визначених статтею 53 цього Закону).

Також варто зауважити, що абзацом 11 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак відповідальність згідно з абзацом 11 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ допустима у наступних випадках: 1) виконання міжнародного автомобільного перевезення без контрольного пристрою (тахографу) (проте в даному випадку транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, що не заперечується позивачем); 2) у разі якщо під час такого перевезення тахограф вимкнений (в даному випадку він був увімкненим); 3) на момент перевірки відсутні щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку.

Отже, згаданою нормою не передбачена відповідальність за ненадання водієм роздруківки даних роботи цифрового тахографу, про що йдеться в акті перевірки № 349198 від 10 січня 2023 року.

Так, в ході проведеної 10 січня 2023 року рейдової перевірки посадовими особами контролюючого органу виявлено факт відсутності у водія ОСОБА_4 , що здійснював міжнародні вантажні перевезення, роздруківки даних роботи цифрового тахографу, що є обов`язковим документом під час міжнародних перевезень вантажів відповідно до частини 8 статті 53 Закону № 2344-ІІІ.

Згідно з абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наведених вище обставин слід дійти висновку, що відповідачем вірно кваліфіковано дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ .

Щодо тверджень представника позивача про допущення відповідачем окремих процедурних порушень під час рейдової перевірки, то суд враховує наступне.

Так, у позовній заяві йшлося про такі процедурні порушення, що, на думку представника позивача, були допущені під час проведення рейдової перевірки:

1) акт перевірки № 349198 від 10 січня 2023 року підписаний двома посадовими особами відповідача (інспекторами Таєнчуком Д.В. та Подокопним Д.В.), проте із наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що перевірку проводила лише одна посадова особа (інспектор Подокопний Д.В.);

2) участь інспектора Таєнчука Д.В. у проведенні перевірки є сумнівною, оскільки посвідчення такої посадової особи на момент проведення перевірки було недійсним;

3) час проведення рейдової перевірки, що зазначений в акті перевірки, не відповідає дійсному часу перевірки, про що свідчить відеозапис з місця проведення перевірки;

4) в акті перевірки не конкретизовано порушення якої норми Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт врегульовано Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється зокрема додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт" (пункт 15 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Наведені положення Порядку № 1567 свідчать про те, що рейдова перевірка проводиться двома посадовими особами лише у випадку здійснення габаритно-вагового контролю. В іншому випадку проведення рейдової перевірки можливе і однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Відтак твердження представника позивача про те, що рейдова перевірка проводилася лише однією посадовою особою (інспектором Подокопним Д.В.), а інспектор Таєнчук Д.В. не брав участі в такій перевірці не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, позаяк Порядком № 1567 допускається проведення рейдової перевірки (за виключенням здійснення габаритно-вагового контролю) і однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

При цьому проставлений інспектором ОСОБА_2 підпис в акті перевірки не може свідчити про те, що такий акт складений з порушенням процедури проведення такої перевірки, а свідчить лише про те, що така посадова особа приймала участь у проведенні рейдової перевірки.

Доводи представника позивача щодо недійсності посвідчення інспектора Таєнчука Д.В. станом на день проведення перевірки суд оцінює критично, оскільки долученою до відзиву на позовну заяву копією посвідчення № 2564, що видане 04 лютого 2022 року, підтверджується те, що інспектор Таєнчук Д.В. станом на момент проведення рейдової перевірки (тобто 10 січня 2023 року) обіймав посаду старшого інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області.

З приводу посилань представника позивача на невідповідність часу проведення перевірки, то судом встановлено, що долученим до позову відеозаписом підтверджується те, що рейдова перевірка належного позивачеві транспортного засобу проводилася близько 09 год. 30 хв. 10 січня 2023 року. При цьому в акті перевірки № 349198 від 10 січня 2023 року зазначено, що така мала місце о 11 год. 30 хв.

Тобто посадовою особою Укртрансбезпеки допущено помилку в графі "дата і час перевірки", проте, на думку суду, такі недоліки акта перевірки не можуть свідчити про недотримання відповідачем вимог Порядку № 1567.

Відтак допущення відповідачем такої помилки у акті перевірки не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф.

Також як на підставу для скасування оскаржуваної постанови представник позивача послався на те, що в акті перевірки не конкретизовано, порушення якої норми Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, допущено позивачем.

На такі твердження варто зауважити, що згідно з приписами пункту 20 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Дійсно, посадовими особами відповідача не зазначено норму ЄУТР, яку порушено позивачем, натомість в складеному акті наявні посилання на зміст допущеного порушення (здійснення міжнародних вантажних перевезень без роздруківки даних роботи цифрового тахографа), що є достатнім для встановлення норми, що порушена.

Таким чином, допущення позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому оскаржувана постанова про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративного-господарського штрафу від 21 лютого 2023 року № 352233 прийнята в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши надані ними докази в сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні підстави для відшкодування позивачеві понесених ним судових витрат.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 21021, м. Вінниця, вул. Порика, буд. 29)

Рішення суду в повному обсязі складено 09.10.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович