Справа № 460/22965/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2023 року м. Рівне №460/22965/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом:

Рівненський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

Рівненський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі Рівненський ОЦНЗСВ, позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ПВР УЗПВР у Рівненській області, відповідач), у якому просить скасувати постанову державного виконавця від 14.08.2023 (ВП №70475769) про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що у провадженні Відділу ПВР УЗПВР у Рівненській області перебуває виконавче провадження №70475769 з примусового виконання рішення суду від 31.12.2021 у справі №460/12620/21. 14.08.2023 державним виконавцем Відділу ПВР УЗПВР у Рівненській області винесено постанову в межах виконавчого провадження №70475769 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на позивача за невиконання рішення суду. Позивач вважає таку постанову протиправною, оскільки на виконання вказаного судового рішення позивачем здійснено перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій ОСОБА_1 . Загальний розмір суми, призначеної для виплати, становить 8845,00 грн, з них: виплачено 1491,00 грн; заборгованість становить 7354,00 грн. Подальше виконання судових рішень здійснюється відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902. Позивачем сформовано список черговості осіб, щодо яких здійснюється виконання рішень суду відповідно до вищевказаного Порядку, в якому ОСОБА_1 внесений під №788. Відтак виплата коштів буде проведена ОСОБА_1 у порядку черги при отриманні Державною казначейською службою України відповідного фінансування.

Ухвалою від 06.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами, встановленими статтею 287 КАС України, з повідомленням (викликом) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що державний виконавець діяв правомірно, згідно з вимогами чинного законодавства. Вказав, що у відповідності до вимог статей 3-4, 24- 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 06.12.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70475769 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/12620/21. Боржником станом на 14.08.2023 не надано інформації та підтверджуючих документів щодо виконання судового рішення. У зв`язку з викладеним, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у сумі 5100 грн. Підстави для скасування такої постанови відсутні у зв`язку з невиконанням рішення суду боржником. Вважає, що державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судове засідання 11.10.2023 учасники справи не прибули. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином в порядку, визначеному статтею 268 КАС України.

Позивач у поданій суду заяві просив здійснити розгляд справи за відсутності його представника у письмовому провадженні.

Представник відповідача про причини неприбуття суд не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд, на виконання ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 КАС України КАС України, здійснив розгляд адміністративної справи на підставі наявних у ній матеріалів, без здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

У провадженні Відділу ПВР УЗПВР у Рівненській області перебуває виконавче провадження №70475769, відкрите постановою від 06.12.2022, з виконання виконавчого листа, виданого 31.12.2021 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/12620/21, про зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації (правонаступником якого є Рівненський ОЦНЗСВ) виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми. Державним виконавцем встановлено строк для виконання боржником рішення суду 10 робочих днів. Постанову скеровано боржнику до виконання, стягувачу та органу ДКС до відома супровідним листом від 06.12.2022 №41184.

14.08.2023 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №70475769 винесено постанову про накладення штрафу на Рівненський ОЦНЗСВ за невиконання без поважних причин рішення Рівненського окружного адміністративного суду №460/12620/21 у розмірі 5100,00 грн, яка отримана позивачем 21.09.2023.

Вважаючи таку постанову протиправною, Рівненський ОЦНЗСВ звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.16 ч.3 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частинами другою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII).

Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Постановою Кабінету Міністрів України №902 від 26.08.2021, затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду (далі - Порядок №902).

Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою Забезпечення виконання рішень суду (далі - бюджетні кошти), для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, судових витрат, а також сплати виконавчих витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 3 Порядку №902 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є Нацсоцслужба та її територіальні органи, регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат (пункт 4 Порядку №902).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 902 бюджетні кошти спрямовуються з дотриманням такої пріоритетності напрямів: забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань, боржниками у виконанні яких визначено регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, а також відшкодування моральної шкоди та судових витрат.

Згідно з пунктами 7-10 Порядку №902 черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника, в межах однієї дати - за датою набрання рішенням законної сили, якщо рішення, які виконуються за датою набрання ними законної сили, прийнято стосовно декількох позивачів, - за прізвищами в алфавітному порядку.

Боржник формує окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної пунктом 5 цього Порядку (далі - списки).

Розподіл бюджетних коштів між боржниками здійснюється Мінсоцполітики з дотриманням пріоритетності напрямів пропорційно потребі в забезпеченні виконання рішень на підставі інформації, наданої Мінсоцполітики Нацсоцслужбою та регіональними органами соціального захисту населення за встановленою Мінсоцполітики формою.

Регіональні органи соціального захисту населення розподіляють бюджетні кошти між районними органами соціального захисту населення та центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат з дотриманням пріоритетності їх спрямування пропорційно потребі в забезпеченні виконання рішень на підставі інформації, сформованої відповідно до черговості.

Нацсоцслужба розподіляє бюджетні кошти між територіальними органами з дотриманням пріоритетності їх спрямування пропорційно потребі за списками, сформованими на підставі рішень.

Боржник перераховує кошти стягувачу відповідно до визначених пріоритетності та черговості виконання рішень (списків).

Під час визначення потреби в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень на наступний місяць обов`язково враховується залишок непогашених грошових зобов`язань за рішеннями під час формування боржником окремих списків на наступний місяць.

Боржник бере бюджетні зобов`язання та проводить платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 справа №560/523/19, від 24.01.2018 справа №405/3663/13-а, від 16.07.2018 справа №811/1469/18.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, необхідно встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини.

Накладення штрафу є заходом покарання, а тому можливість накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Таким чином, законодавець передбачає дві складові, які повинен здійснити державний виконавець перед тим, як застосувати до боржника штраф. По-перше, перевірити виконання рішення боржником та, по-друге, впевнитися, що рішення суду не виконане без поважних причин.

У постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20 Верховний Суд зазначив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом спору у цій справі є правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу на боржника, відтак факт невиконання без поважних причин боржником рішення суду, невжиття заходів з метою виконання рішення суду, є суттєвою обставиною, яка впливає на правильність вирішення спору.

Судом встановлено, що Рівненським ОЦНЗСВ сформовано список черговості осіб, щодо яких здійснюється виконання рішень суду відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 902 від 26.08.2021 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду» (виплати до 5 травня), в якому ОСОБА_1 (судове рішення у справі №460/12620/21) зазначений під №788.

Отже обставини, які повідомив Рівненський ОЦНЗСВ, свідчать про те, що невиплата в повному обсязі перерахованої за судовим рішенням щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, зумовлена не недбалістю чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а власне правовим регулюванням порядку виплати та фінансуванням витрат на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, у такому розмірі не виділялись.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення щодо виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд зауважує, що боржник перераховує кошти стягувачу відповідно до визначених пріоритетності та з дотриманням черговості виконання рішень (списків).

При цьому, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/721/16, у пункті 44 якої зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом.

Зважаючи на те, що Рівненським ОЦНЗСВ виконано конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду у справі №460/12620/21, а саме здійснено формування списку черговості осіб, щодо яких здійснюється виконання рішень суду, що відповідає приписам Порядку № 902, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Окремо суд звертає увагу на те, що при винесенні оскарженої постанови державний виконавець не вчинив жодних дій, спрямованих на перевірку факту виконання/невиконання боржником судового рішення, як і не встановив, що рішення не виконано без поважних причин. Адже, як встановлено судом, вимога державного виконавця надати інформацію про виконання судового рішення направлена до боржника одночасно з винесенням постанови про накладення штрафу 14.08.2023. За таких обставин постанова про накладення штрафу не може бути визнана обґрунтованою.

Отже оскаржена постанова не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

При ухвалені рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та відповідають обставинам справи. Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування, не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскарженої постанови. Отже позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Рівненського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.08.2023 ВП №70475769 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн на Рівненський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Стягнути на користь Рівненського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач - Рівненський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (вул. 16 липня, 79, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 05392737)

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Замкова, 29, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 43316386)

Повний текст рішення складений 11 жовтня 2023 року

Суддя Н.О. Дорошенко