Справа № 380/3965/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/3965/23 пров. № А/857/13824/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Матковської З.М. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Риб`як В.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2023р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Сидор Н.Т., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 07.07.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту додаткового рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати складене відповідачем Львівською митницею рішення № UA209000/2022/700092/2 від 31.08.2022р. про коригування митної вартості товарів, ввезених на митну територію України згідно митної декларації № UA209160/2022/009836 від 31.08.2022р.; судові витрати стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (Т.1, а.с.1-8).

Згідно ухвали суду від 22.03.2023р. вирішено розгляд цієї справи здійснювати за правилами загального позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін в судове засідання (Т.1, а.с.64 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці № UA209000/2022/700092/2 від 31.08.2022р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. (Т.2, а.с.37-43).

27.06.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач ФОП ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив винести додаткове рішення у справі № 380/3965/23 та стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правову (правничу) допомогу в суді першої інстанції у розмірі 4342 грн. (Т.2, а.с.47-48).

Відповідно до додаткового рішення суду від 07.07.2023р. заяву ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати в розмірі 3342 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні решти вимог заяви відмовлено (Т.2, а.с.59-61).

Не погодившись із вказаними рішеннями (основним і додатковим), відповідач Львівська подала на них апеляційну скаргу (Т.2, а.с.65-70).

Ухвалою апеляційного суду від 10.10.2023р. апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2023р. (основне рішення) повернуто апелянту (Т.2, а.с.121-123).

Водночас, згідно ухвали апеляційного суду від 11.09.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2023р. у справі № 380/3965/23 (Т.2, а.с.98, 99).

В поданій апеляційній скарзі відповідач Львівська митниця, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, просить скасувати додаткове рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити (Т.2, а.с.65-70).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що стягнута судом сума відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3342 грн. є неспівмірною та завищеною; такий розмір витрат не відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Зокрема, зазначені в детальному описі наданих адвокатом послуг підготовка справи, складання і подання позову не вимагали значної юридичної і технічної роботи, оскільки вказана категорія справ є типовою та нескладною. Також на розгляді суду першої інстанції перебувають справи з аналогічними вимогами позивача стосовно інших рішень відповідача. З урахування наведеного, час для підготовки позовної заяви є завищеним, а вартість неспівмірною з обсягом виконаної роботи.

Також вважає завищеною суму 3000 грн. за участь адвоката в судових засіданнях.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Апелянтом Львівською митницею оскаржується додаткове рішення суду щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнення на користь позивача понесених витрат на правову допомогу в розмірі 3342 грн.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що долученими до матеріалів справи доказами доведено факт надання адвокатом Адвокатського бюро «Сергій Степанюк і Партнери» позивачу правничої допомоги в межах розгляду цієї справи.

Разом з тим, враховуючи складність та категорію розглядуваної справи, суд вважав заявлені витрати на правничу допомогу завищеними та неспівмірними із складністю справи. Водночас, суд врахував роботу адвоката щодо складання позовної заяви (1 год. вартістю 1342 грн.) та визначив належної суми за участь адвоката в судовому засіданні 2000 грн.

Отже, справедливим слід вважати відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 3342 грн.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Позивачем заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді першої інстанції від адвоката, в загальному розмірі 4342 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено наступні письмові докази (в копіях/оригіналах):

договір № 08/23 від 24.02.2023р. про надання правової (правничої) допомоги, укладений між позивачем ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Сергій Степанюк і Партнери», за яким правничу допомогу позивачу надано адвокатом Парфелюком Г.І. (Т.2, а.с.50 і на звороті);

проміжний акт надання послуг № 08/23-1 від 22.06.2023р., відповідного до якого сторони визначили перелік послуг (підготовка справи до адміністративного оскарження, складання і подання до суду позову 1 год. вартістю 1342 грн.; представництво інтересів клієнта в суді 1 год. вартістю 3000 грн.) (Т.2, а.с.53).

рахунок № 08/23-1 від 24.02.2023р. на здійснення авансової оплати юридичних послуг (правової допомоги) в розмірі 4000 грн. (Т.2, а.с.51);

платіжне доручення № 62 від 24.02.2023р. на суму 4000 грн., із призначенням платежу оплата правничої допомоги згідно рахунку № 08/23/1 від 24.02.2023р. (Т.2, а.с.52);

ордер серії АС № 1049289 від 24.02.2023р. на ведення справи адвокатом Адвокатського бюро «Сергій Степанюк і Партнери» Парфелюком Г.І. в суді першої інстанції Львівському окружному адміністративному суді (Т.2, а.с.49).

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги адвокатом Адвокатського бюро «Сергій Степанюк і Партнери» Парфелюком Г.І. в суді першої інстанції, а відтак підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу в розглядуваній адміністративній справі № 380/3965/23.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу у вигляді підготовки позовної заяви, представництво інтересів позивача в судових засіданнях.

Враховуючи складність справи, задоволення заявлених позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову та значення справи для позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Львівської митниці на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в загальному розмірі 3342 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що сторони договору про надання правничої допомоги погодили між собою вартість послуг та порядок розрахунків.

Зокрема, умовами п.3.2 укладеного договору визначено вартість 1 год. роботи адвоката (крім участі в судових засідання) складає розміру прожиткового мінімуму для працездатних громадян, встановленого законодавством на дату надання послуги/виконання робіт.

Згідно п.3.3 вказаного договору вартість участі виконавця в судових засіданнях в суді першої інстанції становить 3000 грн. в межах одного судового дня, за кожний наступний судовий день додатково сплачується 1500 грн.

Відповідно до п.4 зазначеного договору передбачена перша оплата правничої допомоги на умовах авансового платежу в розмірі 4000 грн., що сплачується протягом трьох банківських днів з дня отримання рахунку від виконавця.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Враховуючи складність розглядуваної справи (спір, який стосується оскарження рішення митного органу про коригування митної вартості товарів), обсяг та якість виконаних адвокатом робіт (розгляд справи проведено за правилами загального позовного провадження із викликом сторін в судове засідання, обсяг представлених позивачем доказів тощо), витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу саме в розмірі 3342 грн.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зменшено розмір витрат в частині, яка стосується оплати послуг адвоката за участь в судовому засіданні.

Водночас, матеріалами справи стверджується, що адвокат Парфелюк Г.І. приймав участь в судових засіданнях від 04.05.2023р., 29.05.2023р. та 19.06.2023р. в режимі відеоконференції (Т.2, а.с.21-22, 24-25, 32-35); під час розгляду заявляв клопотання про долучення доказів по справі (Т.1, а.с.69-70); вказані обставини свідчать про активну участь адвоката в судовому процесі.

При вирішенні наведеного питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена у постанові Великої Палати від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, в постановах Касаційного адміністративного суду від 05.09.2019р. у справі № 826/841/17, від 19.09.2019р. у справі № 826/8890/18, які в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими під час вирішення наведеного спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про обґрунтованість та підставність висновків суду в частині розподілу судових витрат.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат за цим апеляційним провадженням немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків додаткового рішення суду в оскарженій частині, а тому підстав для скасування додаткового рішення в цій частині колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2023р. в адміністративній справі № 380/3965/23 залишити без задоволення, а вказане додаткове рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді З. М. Матковська
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 12.10.2023р.