Справа № 420/19920/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) (далі - відповідач), третя особа: Міністерство оборони України, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.09.2023 р. просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24.02.2022 р. в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 24.02.2022 р. додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є військовослужбовцем Збройних Сил України. Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 17/вд від 28.04.2022 р., на виконання розпорядження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 26.04.2022 р. № 10/1912/ПС-Е та розпорядження заступника директора-начальника Украероцентру від 26.04.2022 р. № 3/22ДСК для виконання поставлених задач майор ОСОБА_1 відряджений до н.п.Курахове на період з 27.04.2022 р. по 26.05.2022 р. В подальшому наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 20/вд від 23.05.2022 р., на виконання розпоряджень Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 26.04.2022 р. № 10/1912/ПС-Е та № 10/1916/ПС-Е, розпорядження заступника директора-начальника Украероцентру від 12.05.2022 р. № 1/48/БР для виконання поставлених задач майору ОСОБА_1 продовжено термін відрядження до м.Курахове на строк по 14.06.2022 р. Наказом командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) № 96 від 01.05.2022 р. визначено вважати таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань з 30 квітня 2022 року. Наказом командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) № 124 від 10.06.2022 р. визначено вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань з 10 червня 2022 року. Згідно витягу з журналу бойових дій ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", (" ІНФОРМАЦІЯ_1 ") з 11.06.2022 р. визначений склад оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " перейшов на визначений склад оперативно-тактичного угрупування "Донецьк". Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 21/вд від 08.05.2023 р., на виконання розпорядження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.05.2023 р. № 350/165/3/329/ДСК/ОКП та розпорядження заступника директора-начальника Украероцентру від 04.05.2023 р. № 6-19/62/23 ДСК для виконання поставлених задач майор ОСОБА_1 відряджений до ОТУ "Донецьк" на період з 09.05.2023 р. по 09.07.2023 р. Наказом командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (по стройовій частині) № 123 від 09.05.2023 р. визначено вважати таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань з 09 травня 2023 року. Згідно довідок Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_1 -11 від 21.01.2023 р. № 2022/окп/221/10, оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 10.06.2023 р. № 2022/окп/38/758, від 06.07.2023 р. № 2022/окп/38/830 та від 08.08.2023 р. № 2022/ОКП/28/1007 майор ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) з 30 квітня по 10 червня 2022 року, з 09 травня по 31 травня 2023 року, з 01 червня по 30 червня 2023 року, з 01 липня по 07 липня 2023 року. 28.07.2023 р. позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про виплату заборгованості з додаткової винагороди, передбаченої п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за період з 24.02.2022 р. у розмірі до 30000 грн. та за період з 30.04.2022 р. по 10.06.2023 р. за участь у бойових діях, що надає право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць. Однак у задоволенні заяви було відмовлено з посиланням на те, що військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху, такі виплати не передбачені. Вважає таку відмову незаконною, а бездіяльність відповідача в частині невиплати йому додаткової винагороди відповідно до п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 протиправною.

Ухвалою від 07.08.2023 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

22.08.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" передбачено чіткий перелік осіб, на яких поширюється додаткова винагорода на період дії військового стану, зокрема на військовослужбовців, які проходять службу безпосередньо у Збройних Силах України. Однак, даний перелік не передбачає виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, які відряджені до інших підприємств, установ та організацій, у тому числі до Украероруху. Крім того, позивач був відряджений до державного підприємства, яке не підпорядковане Міністерству оборони України, а основні завдання і функції якого жодним чином не пов`язані з обороною держави та її територіальної цілісності. При цьому, відповідач вважає, що виключно до повноважень Командувача Повітряних Сил ЗСУ та Генерального штабу належить прийняття рішень щодо відправлення у відрядження для виконання бойових та спеціальних завдань, відряджених до Украероруху військовослужбовців. Відповідно, виключно до повноважень Генерального штабу, а не до повноважень Украероруху, належить прийняття рішень щодо виплати відрядженим військовослужбовцям додаткової винагороди.

22.08.2023 р. від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби. Водночас, стосовно виплати додаткової грошової допомоги, яка не входить до складу грошового забезпечення, то Постанова № 104 не передбачає здійснення інших виплат (надбавок, винагород, доплат тощо) відрядженим до державних органів військовослужбовцям, у тому числі виплату додаткової грошової винагороди, встановленої постановою КМУ № 168. Враховуючи викладене, поширення (на період дії правового режиму воєнного стану) виплати додаткової грошової винагороди на зазначених осіб, можливе лише після внесення відповідних змін до Постанови № 104.

23.08.2023 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на безпідставність викладених у ньому обставин. Так, доводи відповідача про те, що Постановою № 168 не передбачається виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, які знаходять у відрядженні до інших підприємств, викривляють правовий зміст даної постанови та не відповідають дійсності, оскільки безпосередньо Постановою № 168 в п.1 визначено "військовослужбовцям Збройних Сил" та не міститься будь-яких обмежень чи посилань щодо не виплат додаткової винагороди військовослужбовцям, які знаходять у відрядженні до інших підприємств. В свою чергу, відповідно до п.262 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 військовослужбовці, відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, в особливий період виконують обов`язки, визначені Генеральним штабом Збройних Сил України. Проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України підтверджується витягом з наказу від 06.09.2018 року № 577, контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу від 06.09.2018 р., посвідченням офіцера НОМЕР_2 . Тобто, позивач є діючим військовослужбовцям Збройних Сил, крім того, який бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що в тому числі підтверджується копіями документів, доданих до позовної заяви, статусом учасника бойових дій та довідкою Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_1 -11 місто Покровськ, Донецька область від 21 січня 2023 року за № 2022/окп/221/10. Згідно Витягу з журналу бойових дій ОТУ "Донецьк", особовий склад ОКП, (ПКП) ОТУ "Донецьк" продовжує виконувати бойові та спеціальні завдання із всебічного забезпечення. Отже, Постанова КМУ від 28.02.2022 р. № 168 не містить жодних виключень або ж конкретизації яким саме військовослужбовцям ЗСУ вона виплачується. Тобто відряджені військовослужбовці мають право отримувати дану винагороду. Враховуючи гарантії, надані державою військовослужбовцям, Украерорух зобов`язаний здійснити таке нарахування та виплату. Дана винагорода є спеціальною складовою грошового забезпечення військовослужбовців та виплачується при певних умовах - в особливий період - під час дії воєнного стану. Відсутність положень про дану складову грошового забезпечення у постанові КМУ від 07.02.2001 р. № 104 не означає, що вона не повинна нараховуватись відрядженим військовослужбовцям. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати позивачу відповідної винагороди є протиправною.

Ухвалами від 25.08.2023 р. та від 05.09.2023 р. прийнято до розгляду заяви представника позивача про уточнення та збільшення розміру позовних вимог.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі в Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_2 .

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 03.02.2014 р. № 26 ОСОБА_1 , керівник польотами 18 авіаційної комендатури Повітряних Сил Збройних Сил України відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі у Збройних Силах України.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 06.09.2018 р. № 577 встановлено укласти новий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу, зокрема п.4 - майором ОСОБА_1 , старшим диспетчером з руху літаків (старший штурман) органу управління використання (менеджменту) повітряного простору ценру обслуговування повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Одеського РСП Украероруху.

06.09.2018 р. позивачем підписано новий контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 5 років.

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 17/вд від 28.04.2022 р., на виконання розпорядження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 26.04.2022 р. № 10/1912/ПС-Е та розпорядження заступника директора-начальника Украероцентру від 26.04.2022 р. № 3/22ДСК для виконання поставлених задач майор ОСОБА_1 відряджений до н.п.Курахове на період з 27.04.2022 р. по 26.05.2022 р.

Майору ОСОБА_1 видано посвідчення про відрядження від 28.04.2022 р. № 103 з терміном 30 днів з 27.04.2022 р. по 26.05.2022 р.

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 20/вд від 23.05.2022 р., на виконання розпоряджень Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 26.04.2022 р. № 10/1912/ПС-Е та № 10/1916/ПС-Е, розпорядження заступника директора-начальника Украероцентру від 12.05.2022 р. № 1/48/БР для виконання поставлених задач майору ОСОБА_1 продовжено термін відрядження до м.Курахове на строк по 14.06.2022 р.

Наказом командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) № 96 від 01.05.2022 р. визначено вважати таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань з 30 квітня 2022 року майора ОСОБА_1 .

Наказом командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) № 124 від 10.06.2022 р. визначено вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань з 10 червня 2022 року майора ОСОБА_1 .

Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 21/вд від 08.05.2023 р., на виконання розпорядження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.05.2023 р. № 350/165/3/329/ДСК/ОКП та розпорядження заступника директора-начальника Украероцентру від 04.05.2023 р. № 6-19/62/23 ДСК для виконання поставлених задач майор ОСОБА_1 відряджений до ОТУ "Донецьк" на період з 09.05.2023 р. по 09.07.2023 р.

Наказом командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (по стройовій частині) № 123 від 09.05.2023 р. визначено вважати таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань з 09 травня 2023 року майор ОСОБА_1 .

Згідно довідок Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_1 -11 від 21.01.2023 р. № 2022/окп/221/10, оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 10.06.2023 р. № 2022/окп/38/758, від 06.07.2023 р. № 2022/окп/38/830 та від 08.08.2023 р. № 2022/ОКП/28/1007 майор ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) з 30 квітня по 10 червня 2022 року, з 09 травня по 31 травня 2023 року, з 01 червня по 30 червня 2023 року, з 01 липня по 07 липня 2023 року.

28.07.2023 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплати з 24.02.2022 р. додаткової винагороди згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р.

Листом від 01.12.2022 р. Одеським РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України повідомлено позивача, що підстав для виплати додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 військовослужбовцям Збройних Сил України, відрядженим до Украероруху немає. Такі виплати можуть бути встановлені тільки за умови прийняття відповідного рішення Уряду про внесення змін до постанови КМУ від 07.02.2001 р. № 104 в частині поширення цієї додаткової винагороди на зазначену категорію військовослужбовців.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби, визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII.).

Згідно ст.1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 на 30 діб. Дію воєнного стану було неодноразово продовжено, серед іншого Указами Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022, від 18.04.2022 р. № 259, від 17.05.2022 р. № 341/2022, від 12.08.2022 р. № 573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022, від 06.02.2023 р. № 58/2023, від 01.05.2023 р. № 254/2023, від 26.07.2023 р. № 451/2023.

Станом на час вирішення спору по суті в Україні діє воєнний стан.

Як свідчать матеріали справи суть спірних правовідносин полягає у тому, що на переконання позивача, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 був відряджений до Украероруху із залишенням на військовій службі у Збройних Силах України, останній має право на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168.

У той же час, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач посилається на постанову КМУ від 07.02.2001 р. № 104, якою затверджено Порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ (далі - Порядок № 104).

Отже, наведені обставини в сукупності дають суду підстави дійти до висновку, що в межах спірних правовідносин слід дослідити обставини поширення/не поширення на позивача дії постанови КМУ № 168, як на військовослужбовця, що має статус відрядженого до Украероруху, з урахуванням особливостей грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців, норми і порядок виплати яких регламентовано Порядком № 104.

Так, Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153), яке визначає порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Згідно з пунктом 153 розділу V Положення № 1153 військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період) за їх згодою можуть бути відряджені в інтересах оборони держави та її безпеки до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посаду відповідно до Переліку посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, який затверджується Президентом України.

Відповідно до пункту 155 Положення № 1153 за відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 р. № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 р. прийнято постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній станом на 28.02.2022 р.) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до вказаної постанови Кабінетом Міністрів України були внесені зміни: зокрема на час звернення позивача з позовом постанова набула змін і абзац 1 пункту 1 (в редакції від 21.01.2023 р.) був викладений у наступній редакції:

"Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".

Аналізуючи пункт 1 Постанови № 168, суд зазначає, що Постанова № 168 передбачає виплату щомісячної додаткової винагороди за певних обставин, а саме, зокрема визначено чіткий перелік осіб, яким може бути виплачена додаткова винагорода, зокрема військовослужбовці Збройних Сил.

07.02.2001 р. Кабінетом Міністрів України з метою впорядкування грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій прийнято постанову № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" (далі - Постанова № 104). Останні зміни до Постанови № 104 внесені постановою КМУ № 226 від 23.03.2016 р.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 Постанови № 104 установлено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби (абзац 2 пункту 1 Постанови № 104).

Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться (абзац 31 пункту 1 Постанови № 104).

Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби (абзац 5 пункту 1 Постанови № 104).

За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби (абзац 6 пункту 1 Постанови № 104).

Грошове забезпечення військовослужбовців, начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, обраних народними депутатами України, депутатами місцевих рад, здійснюється відповідно до Законів України "Про статус народного депутата України" і "Про статус депутатів місцевих рад" (абзац 7 пункту 1 Постанови № 104).

Отже, згідно з пунктом 1 Постанови № 104 військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань, відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань.

Пунктом 1 Постанови № 104 чітко окреслено, що відрядженим військовослужбовцям не провадиться тільки виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну.

Пунктом 1 Постанови № 104 також надано право керівникам органів виконавчої влади та інших цивільних установ, до яких відряджені зазначені категорії осіб, виплачувати додаткові види грошового забезпечення, встановлені законодавством, в межах асигнувань на утримання цих органів і установ. Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих органів виконавчої влади та інших цивільних установ, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань.

За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань.

У свою чергу, аналізуючи пункт 1 Постанови № 104, суд приходить до висновку, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань, відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань.

При цьому, пунктом 1 Постанови № 104 чітко визначено, які виплати не проводяться відрядженим військовослужбовцям, а саме не провадиться виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну.

Тобто, пунктом 1 Порядку № 104 законодавчо закріплено виплату грошового забезпечення військовослужбовцям відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ в порядку, визначеному законодавством для військовослужбовців Збройних Сил.

Водночас Порядком № 104 обмежено виплати виключного таких додаткових складових грошового забезпечення, як: одноразова грошова винагорода за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У свою чергу, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі - Постанова № 704).

Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно з пунктом 9 розділу I Порядку № 260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України (пункт 17 розділу I Порядку № 260).

Як вже зазначалося, позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, який відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух). При цьому, згідно довідок Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_1 -11 від 21.01.2023 р. № 2022/окп/221/10, оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 10.06.2023 р. № 2022/окп/38/758, від 06.07.2023 р. № 2022/окп/38/830 та від 08.08.2023 р. № 2022/ОКП/28/1007 майор ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) з 30 квітня по 10 червня 2022 року, з 09 травня по 31 травня 2023 року, з 01 червня по 30 червня 2023 року, з 01 липня по 07 липня 2023 року.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 р. № 1281 "Про створення об`єднаної цивільно-військової організації повітряного руху України" затверджено Положення про об`єднану військово-цивільну систему організації повітряного руху України, а також погоджено пропозицію Міністерства транспорту та Міністерства оборони України про утворення у складі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України таких структурних підрозділів, в тому числі регіональних структурних підрозділів на базі цього підприємства (далі - Постанова № 1281).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 1281 об`єднана цивільно-військова система організації повітряного руху України (далі - система) складається з підрозділів, повноваження та діяльність яких пов`язані з організацією повітряного руху у повітряному просторі України та у міжнародному повітряному просторі, що перебуває під відповідальністю України. Ці підрозділи входять до складу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Пунктом 3 Постанови № 1281 регламентовано, що державне регулювання діяльності підрозділів системи здійснює Мінтранс та Міноборони на підставі відповідної угоди через Укравіацію (за винятком оборонних питань, пов`язаних з використанням повітряного простору України та захистом суверенітету держави, що належать до компетенції Міноборони).

В особливий період керівництво діяльністю підрозділів системи здійснюється Генеральним штабом Збройних Сил.

За приписами пункту 5 Постанови № 1281 підрозділи системи відповідно до покладених на неї завдань: забезпечують ефективне використання повітряного простору в інтересах користувачів повітряного простору, здійснюють контроль за додержанням порядку і правил використання повітряного простору України та міжнародного повітряного простору, що перебуває під відповідальністю України; забезпечують ефективне обслуговування повітряного руху та управління ним; забезпечують безпеку польотів; беруть участь разом з відповідними підрозділами державних органів, Збройних Сил та інших військових формувань, суб`єктів підприємницької діяльності в забезпеченні МНС інформацією про аварії, виділенні повітряного простору повітряним суднам, які потрапили в аварійну ситуацію, в обслуговуванні повітряного руху під час польотів, що виконуються з метою ліквідації наслідків стихійного лиха; сприяють у межах своєї компетенції виконанню Україною зобов`язань відповідно до міжнародних угод з питань використання повітряного простору і обслуговування повітряного руху; впроваджують в Україні процедури та правила Міжнародної організації цивільної авіації (ІКАО) в частині, що стосується використання повітряного простору і обслуговування повітряного руху; здійснюють підготовку та перепідготовку (підвищення кваліфікації) працівників з питань організації повітряного руху.

Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 29.01.2015 р. № 22 затверджено Положення про особливості діяльності підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період (далі - Положення № 22), у відповідності до розділу 1 якого в особливий період підрозділи об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху (далі ОЦВС) оперативно підпорядковується начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України.

Керівництво діяльністю підрозділів ОЦВС в особливий період здійснюється Генеральним штабом Збройних Сил України відповідно до інструкції, яка розробляється спільно з Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Пунктом 2.1 розділу 2 Положення № 22, серед іншого, регламентовано, що додатково в особливий період на підрозділи ОЦВС покладається виконання таких основних завдань: участь у планування і регулюванні використання повітряного простору з урахуванням районів (зон) ведення бойових дій.

Отже, з викладеного слідує, що на період особливого періоду підрозділи об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху оперативно підпорядковуються начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України.

З урахуванням наведеного, доводи відповідача щодо не пов`язаності завдань та функцій Украероруху з обороною держави та її територіальної цілісності є помилковими.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 має статус військовослужбовця Збройних Сил України, а тому, з урахуванням вище викладених положень законодавства грошове забезпечення позивачу має виплачуватися із застосуванням положень Порядку № 260 у взаємозв`язку із особливостями його виплати, що регламентовані Постановою № 104.

Суд наголошує, що Постановою № 104 не обмежено виплату військовослужбовцям ЗСУ, які перебувають у відрядженні в Украерорусі, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, оскільки пунктом 1 Постанови № 104 передбачено виключно посилання на не проведення виплати одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям, до яких додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, не відноситься.

Суд вказує на те, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 за своєю правовою природою є винагородою, яка передбачена законодавцем виключно на період дії воєнного стану, певному переліку осіб, в якому наявні військовослужбовці Збройних Сил України та не є одноразовою грошовою допомогою за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну, не виплата яких відрядженим військовослужбовцям регламентована Постановою № 104.

При цьому, Постанова № 168 не містить в собі жодних обмежень в частині не виплати додаткової винагороди відрядженим військовослужбовцям Збройних Сил України.

Отже, в даному випадку, слід розуміти, що з моменту відрядження позивача до Украероруху ним не втрачено статус військовослужбовця Збройних Сил України, а тому не застосування до останнього Постанови № 168 є порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів.

Посилання відповідача на те, що Постановою № 168 та Постановою № 104 не врегульовано порядок та умови виплати додаткової винагороди для військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, у тому числі військовослужбовців, відряджених до ДП "Украерорух", не є та не може бути підставою для обмеження права ОСОБА_1 , як діючого військовослужбовця Збройних Сил України за контрактом, щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168.

Разом з цим, суд відхиляє посилання відповідача на положення пункту 2-1 Постанови № 168 як підстави для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Даний пункт Постанови № 168 застосовується з 24 лютого 2022 року, в редакції Постанови КМУ № 43 від 20.01.2023 р.

Звідси слідує, на керівників відповідних міністерств та державних органів покладено обов`язок визначити порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Між тим, не виконання керівниками відповідних міністерств та державних органів пункту 2-1 Постанови № 168 не може нівелювати право осіб на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Також не можуть бути враховані посилання відповідача на відсутність його в переліку установ, на які поширюється дія Постанови № 168, адже як вже було вказано судом вище, дія Постанови № 168 поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, яким, у свою чергу є позивач, не зважаючи на обставини його відрядження до ДП "Украерорух".

Тобто, ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом та проходить безпосередньо військову службу в ДП "Украерорух", брав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії) з 30 квітня по 10 червня 2022 року, з 09 травня по 31 травня 2023 року, з 01 червня по 30 червня 2023 року, з 01 липня по 07 липня 2023 року, що зумовлює однозначний висновок суду про поширення на нього дії Постанови № 168.

Тверджень відповідача про те, що він не є розпорядником бюджетних коштів та не вправі приймати рішення щодо здійснення додаткової винагороди військовослужбовцям, що відряджені до Украероруху, суд вважає помилковими, адже пунктом 1 Постанови № 104, серед іншого, передбачено право керівників органів виконавчої влади та інших цивільних установ, до яких відряджені зазначені категорії осіб, виплачувати додаткові види грошового забезпечення, встановлені законодавством, в межах асигнувань на утримання цих органів і установ.

При цьому суд зауважує, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" від 03.03.2022 р. № 193.

Надалі, постановою КМУ від 11.11.2022 р. № 1271 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 193 і від 3 травня 2022 р. № 528", зокрема п.3 визначено доповнити постанову пунктом 2-4 такого змісту: "2-4. Виділити Міністерству інфраструктури для Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 200 млн. гривень для забезпечення діяльності підрозділів Об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху. Міністерству фінансів здійснити зазначені видатки за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету".

Тобто, Державному підприємству обслуговування повітряного руху України виділено 200 млн. гривень для забезпечення діяльності підрозділів Об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху.

Жодних зауважень, пояснень з приводу неможливості використання вказаних коштів на забезпечення виплати відрядженим військовослужбовцям додаткової винагороди, впровадженої Постановою № 168, відповідачем не надано.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00, рішення від 08 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, відповідач порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах. ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі "Бакалов проти України" та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Додатково суд відмічає, що посилання відповідача на вчинення дій з метою розроблення шляхів та механізму здійснення виплат додаткової винагороди військовослужбовцям, що відряджені до Украероруху свідчить лише про вчинення дій, з метою правового врегулювання окресленого питання, однак не забезпечення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин станом на час прийняття Постанови № 168 та, з урахуванням подальших змін в останню законодавцем, не є підставою для позбавлення права ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди, передбаченої відповідною постановою.

Прогалини в законодавстві не можуть ставитися в провину громадянину (військовослужбовцю), а відсутність механізму реалізації закріпленого права громадянина (військовослужбовця) у нормативно-правовому акті, не може позбавляти його права як такого.

Суд зауважує, що підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є "найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу" (ч.1 ст.17 Конституції України).

В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії російської федерації проти України. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.

Обмеження прав захисникам і захисницям України є порушенням конституційної гарантії, визначеної у ч.5 ст.17 Конституції України, та знижує довіру цих осіб до держави, яку вони ціною свого життя і здоров`я захищали та захищають.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для вирішення питання щодо стягнення витрат у вигляду судового збору відсутні.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 4000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 3 статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 10.12.2019 р. у справі № 10.12.2019.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

В той же час позивачем до суду надано лише копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Калиніною А.О. в Одеському окружному адміністративному суді.

Між тим, ордер на надання правничої (правової) допомоги є документом, що посвідчує право адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 у суді, а не свідчить про здійснення витрат на правничу допомогу.

Жодних інших доказів понесених витрат на правничу допомогу у сумі 4000 грн. (в тому числі договору про надання правничої допомоги, акту-приймання передачі наданих послуг, платіжного документу, тощо) позивачем не надано.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., а тому вимоги ОСОБА_1 про їх стягнення з відповідача задоволенню не підлягають.

Керуючисьст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) (08300, Київська область, м.Бориспіль, аеропорт, ), третя особа: Міністерство оборони України (03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, буд.6, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) (08300, Київська область, м.Бориспіль, аеропорт, ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24.02.2022 р. в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) (08300, Київська область, м.Бориспіль, аеропорт, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) з 24.02.2022 р. додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а з 30.04.2022 р. по 10.06.2022 р., з 09.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.07.2023 р. по 07.07.2023 р. - за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко