Справа № 2а-9979/11/1370
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 2а-9979/11/1370

11 жовтня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Лунь З.І.

секретар судового засідання Слободянюк В.В.

представник позивача Кріль Н.Г.

представника відповідача Гурняк О.О.

розглянув у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень.

встановив:

Відкрите акціонерне товариство «Львівська вугільна компанія» (далі ВАТ «Львівська вугільна компанія», правонаступником якого є ПАТ «Львівська вугільна компанія» ) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.06.2011 № та від 19.09.2011 №.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 04.04.2012 адміністративний позов ВАТ «Львівська вугільна компанія» задовольнив.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 04.04.2013 скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні адміністративного позову ВАТ «Львівська вугільна компанія».

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25.06.2015 скасував постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.09.2015 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2012 залишив без змін.

Верховний Суд замінив відповідача у справі Сокальську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області його правонаступником Червоноградською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Верховний Суд постановою від 15.04.2020 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

20.05.2020 після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено суддю Гулика А.Г.

Ухвалою від 25.05.2020 прийнято справу до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 10.02.2021 суд допустив заміну відповідача у справі Червоноградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Ухвалою від 24.01.2022 закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Львівська вугільна компанія» до ГУ ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 про закриття провадження у справі № 2а-9979/11/1370 змінено шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В решті ухвалу суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № К/990/13698/22 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 скасовано, а справу № 2а-9979/11/1370 направлено до Львівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

13.06.2023 після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено суддю Лунь З.І.

Ухвалою суду від 15.06.2023 суд постановив прийняти справу до свого провадження та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про передачу матеріалів вказаної справи за підсудністю до Господарського суду Львівської області. Позивач вважає, що вказану справу слід розглядати в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія».

Представник позивача заявлене клопотання підтримала.

Представник відповідача проти заявленого клопотання заперечила та поклалася на розсуд суду.

Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень.

Водночас як встановив суд, ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2015 у справі №914/2441/15 відкрито провадження у справі про банкрутство - Приватного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія».

Тобто правомірність прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень матиме наслідки для учасників процедури банкрутства.

Пунктом 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), введеного в дію з 21.10.2019, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із абзацом першим ч.2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує: всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (абз.4 ч.2 ст. 7 КУзПБ).

Відповідно до ч.3 ст. 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Таким чином, ст. 7 КУзПБ виокремлено категорію спорів, які розглядаються в межах справи про банкрутство господарським судом, а саме: майновий спір, стороною в якій є боржник, тобто не залежно від того, чи є боржник у справі про банкрутство позивачем або відповідачем у іншому майновому спорі.

Отже, матеріали даної справи слід передати за на розгляд до Господарського суду Львівської області.

Однак, передача матеріалів цієї справи до суду господарської юрисдикції неможлива без вирішення питання про закриття провадження в адміністративній справі.

Суд, беручи до уваги постанову Верховного Суду від 18.05.2023 у даній справі, зазначає таке.

Мета та завдання розгляду справ позовного провадження, який охоплюється ст. 7 КУзПБ, окрім визначених загальними нормами ГПК України, полягає в тому, що вони повинні перебувати у взаємозв`язку із метою та завданнями, які закладені в основу реалізації судових процедур банкрутства, та провадження у справі про банкрутство в цілому.

Якщо триває ліквідаційна процедура, то питання наповнення ліквідаційної маси та з`ясування суми кредиторських вимог не може вирішуватися поза межами справи про банкрутство, оскільки є ризики порушення інтересів кредиторів через закриття провадження у справі про банкрутство до завершення вирішення відповідних спорів.

Отже організаційною формою досягнення відповідного взаємозв`язку є запроваджений у ст. 7 КУзПБ принцип концентрації, який покликаний спрямувати всі судові провадження щодо боржника у справі про банкрутство відповідно до цілей і завдань, визначених законодавцем у КУзПБ.

Таким чином, ч.2 ст. 7 КУзПБ містить спеціальне правило, яке прямо вирішує питання територіальної (виключної) підсудності спорів у справах про банкрутство, на відміну від КАС України, критерієм розгляду справи в якому взято статус особи як суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд також наголошує, що ст. 7 КУзПБ допускає участь суб`єкта владних повноважень як відповідача у спорі, який розглядається у межах справи про банкрутство. І як вже зазначалося, вказана норма передбачає, що суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд також виходить з того, що предметом спору у цій справі є майновий спір про розмір кредиторських вимог відповідача до позивача на підставі оспорюваних податкових повідомлень - рішень. Такі вимоги формують пасив боржника та визначають розмір вимог податкового органу(кредитора) у справі про банкрутство, який підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів та задоволенню у відповідну чергу в ході провадження у справі про банкрутство.

Водночас у справі № 320/12137/20, на яку є покликання у постанові Верховного Суду від 18.05.2023, предметом майнового спору було стягнення з податкового органу до ліквідаційної маси боржника певних грошових сум (пені, інфляційних, шкоди), на які боржник має право внаслідок неправомірних дій податкового органу, який порушив процедуру відшкодування податку на додану вартість. Отже, така грошова сума є майновим правом(активом) боржника, який на стадії ліквідаційної процедури належить включити до ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів боржника відповідно до ч.1 ст. 62 КУзПБ.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Тому такі норми є процесуальними за своєю правовою природою та спеціальними за змістом у порівнянні з загальними правилами позовного провадження згідно із ГПК України.

І як спеціальні норми вони підлягають переважному застосуванню у правовідносинах між учасниками справи про неплатоспроможність.

Водночас вимога особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення як майновий спір боржника підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду з огляду на пріоритетність спеціальних норм КУзПБ перед загальними нормами ГПК України.

Водночас, ч.3 ст. 7 КУзПБ визначено процесуальні наслідки щодо необхідності надіслання до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство та який розглядає спір по суті, матеріалів справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таке надіслання матеріалів справи до господарського суду повинно здійснюватися тим судом у провадженні якого знаходяться ці матеріали справи і який вирішує питання, зокрема, про закриття провадження в адміністративній справі.

Тому, як вже зазначав суд, надіслання матеріалів цієї справи до суду господарської юрисдикції є передчасною дією, оскільки такій має передувати закриття провадження у справі.

Такі дії суду сприятимуть реалізації права позивача на справедливий суд, а також відповідатимуть підходу, згідно із яким, позивач має право на направлення його справи за встановленою юрисдикцією для розгляду в межах справи про банкрутство.

Крім того, суд закриваючи провадження у цій справі та передаючи справу на розгляд до суду господарської юрисдикції застосовує принцип концентрації, який покликаний спрямувати всі судові провадження щодо боржника у справі про банкрутство відповідно до цілей і завдань, визначених законодавцем у КУзПБ.

Також суд зважає на те, що Львівським окружним адміністративним судом передано до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи №914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія» матеріали аналогічних справ: №813/2863/16; №813/1079/13-а; №2а-8218/12/1370; №813/228/17; №813/4788/17.

Постановляючи дану ухвалу суд також бере до уваги висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22)

Таким чином, суд дійшов висновку, про закриття провадження у цій справі та передачу її матеріалів до Господарського суду Львівської області.

Керуючись ст.ст., 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

клопотання представника Відкритого акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про передачу матеріалів справи до Господарського суду Львівської області задовольнити.

Закрити провадження у справі №2-а-9979/11/1370 за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Передати матеріали справи №2-а-9979/11/1370 за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення до Господарського суду Львівської області, який здійснює провадження у справі №914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Лунь З.І.