Справа № 361/9015/21
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/9015/21
провадження № 2-а/361/32/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнання протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 66430710, винесену 18 серпня 2021 року державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Відділ ДВС) Латенко Людмилою Петрівною.

В обґрунтування позову зазначала, що 10 червня 2021 року о 19.54 год. в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 031-1219 зафіксовано перевищення особою, яка керувала транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушено вимоги п. 12.9 б Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказувала на те, що даний автомобіль належить їй на праві власності та вона керує ним одноособово, тому факту порушення нею ПДР вона не заперечує. 10 червня 2021 року інспектором Департаменту патрульної поліції Шаблінським Василем Івановичем розглянуто дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 031-1219 про перевищення швидкості особою, яка керувала транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , та прийнято постанову серії 1АВ № 01790235 про притягнення її (позивача) до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

11 липня 2021 року із сайту МВС їй стало відомо про зазначену постанову серії 1АВ № 01790235, того ж дня нею сплачено 50 % від розміру штрафу в сумі 170 грн. При визначенні даної суми штрафу вона керувалася вимогами ст. 3001 КУпАП, така ж сума сплаченого нею штрафу була автоматично заповнена на сайті МВС.

15 липня 2021 року в поштовій скриньці вона знайшла лист з постановою серії 1АВ № 01790235 від Департаменту патрульної поліції, згідно із штампом на конверті даний лист надіслано 27 червня 2021 року, хоча на конверті було вказано, що цей лист направлений із повідомленням про вручення, однак даного листа ні їй, ні членам її родини не було вручено під підпис. Зі змісту цієї постанову вбачається, що сума штрафу в разі його сплати протягом 10 банківських днів з дня набрання цією постановою законної сили становить 170 грн., у графі дата набрання законної сили відсутня будь-яка дата. Вказувала, що оскільки штраф у розмірі 170 грн., як це передбачено ст. 3001 КУпАП, нею сплачено ще до отримання зазначеної вище постанови, позивач вважала, що зобов`язання по сплаті штрафу нею належним чином виконані в повному обсязі.

Однак, 24 вересня 2021 року вона отримала від Відділу ДВС лист, зі змісту якого дізналася, що 18 серпня 2021 року постановою державного виконавця Латенко Л.П. відкрито виконавче провадження № 6643710 з примусового виконання постанови серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року. Позивач вважає, що відкриття виконавчого провадження № 6643710 суперечить вимогам законодавства. Оскільки нею виконані зобов`язання за зазначеною вище постановою та сплачено штраф у встановлені законодавством строки, підстави для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови відсутні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просила суд їх задовольнити.

Відповідач Відділ ДВС у судове засідання не з`явився, його представник старший державний виконавець Нещерет В.С. подала до суду клопотання, у якому просила здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача та пояснила суду, що 18 серпня 2021 року державним виконавцем Відділу ДВС на підставі постанови від 10 червня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної поліції України штрафу. Просила суд ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами та у вирішенні цього спору покладалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 червня 2021 року інспектор Департаменту патрульної поліції Шаблінський В.І., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 031-1219, виніс постанову серії 1АВ № 01790235.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 10 червня 2021 року о 19.54 год. за адресою М05 Київ-Одеса 19+400 зафіксовано транспортний засіб Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , та особа, яка керувала цим транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушила вимоги п. 12.9 б Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підставі ст. 142 КУпАП до відповідальності притягнуто позивача ОСОБА_1 як власника цього транспортного засобу та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

27 червня 2021 року дана постанова направлена Департаментом патрульної поліції на адресу ОСОБА_1

11 липня 2021 року об 20.00 год. позивачем ОСОБА_1 було здійснено оплату штрафу в розмірі 50 % у сумі 170 грн. із призначенням платежу 21081800, 1АВ 1790235, що підтверджується квитанцією (ID) 72265.

18 серпня 2021 року на підставі заяви Департаменту патрульної поліції про примусове виконання постанови серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року, що набрала законної сили 01 липня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 680 грн. державним виконавцем Відділу ДВС Латенко Л.П. відкрито виконавче провадження № 66430710.

30 серпня 2021 року державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

15 вересня 2022 року в ході виконавчого провадження № 66430710 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

19 вересня 2022 року державним виконавцем Відділу ДВС Нещерет В.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 66430710.

21 вересня 2022 року постановою державного виконавця Відділу ДВС Нещерет В.С. відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження дану постанову від 19 вересня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 66430710 скасовано.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи постанову від 18 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66430710 протиправною, звернулася до суду з цим позовом, обґрунтовуючи його вказувала на те, що будь-які зобов`язання по сплаті штрафу за постановою серії 1АВ № 01790235 відсутні, так як нею сплачено штраф у повному обсязі в розмірі 170 грн. відповідно до вимог ст. 3001 КУпАП, тому у державного виконавця підстави для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови 1АВ № 01790235, були відсутні.

У ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Виконавче провадження це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені, зокрема, Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VII (далі Закон № 1404-VІІІ).

За змістом ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 122 цього Кодексу.

Отже, постанова серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП прийнята уповноваженим на те органом Національної поліції України, тому згідно із вимогами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII ця постанова є виконавчим документом.

Вимоги до виконавчого документа регламентовані положеннями ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу передбачені у ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

У ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ст. 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що виконавець за заявою стягувача, на підставі виконавчого документа, перевіряє цей виконавчий документ на його відповідність вимогам ст. 4 Закону № 1404-VIII, зокрема, набрання постановою законної сили, строк її до виконання, приймає даний виконавчий документ до виконання та відкриває виконавче провадження, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, а у випадку невідповідності виконавчого документа ст. 4 Закону № 1404-VIII повертає його стягувачу.

Позивач ОСОБА_1 на обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на факт того, що нею 11 липня 2021 року був сплачений штраф відповідно до вимог ст. 3001 КУпАП, 15 липня 2021 року нею отримано постанову серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року без відмітки про набрання нею законної сили, а враховуючи вимоги ст. 3001 КУпАП вона мала час до 25 липня 2021 року для сплати штрафу, тому вважає, що будь-яка заборгованість по сплаті штрафу за вказаною постановою у неї відсутня.

За змістом ч. 2 ст. 299 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених ч. 1 ст. 3001 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 3001 КУпАП встановлено, що у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що сплата штрафу в розмірі 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, пов`язана з днем отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, цієї постанови та датою набрання даною постановою законної сили.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, у цій справі фактично обґрунтовує свої вимоги оспорюванням дати набрання законної сили постанови серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року, що відповідно до вимог законодавства пов`язане із розміром штрафу та строків його сплати, датою отримання постанови, посилаючись у своїх письмових поясненнях на те, що державний виконавець зобов`язаний перевіряти при відкритті виконавчого провадження чи існує заборгованість взагалі за виконавчим документом, який було пред`явлено до виконання та чи набрала постанова серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року законної сили.

Також позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що вона зверталася до державного виконавця із заявою, у якій посилалася на те, що штраф нею сплачений, на підтвердження чого надавала квитанцію про сплату штрафу, просила розібратися із даною ситуацією та закрити виконавче провадження.

Судом встановлено, що 03 серпня 2021 року Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернулося до Відділу ДВС із заявою про примусове виконання постанови серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року, яка відповідає встановленим ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII вимогам до виконавчого документа, у тому числі щодо зазначення дати набрання постановою законної сили 01 липня 2021 року та строку пред`явлення цієї постанови до виконання 10 серпня 2021 року, тому суд вважає, що констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону № 1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, державний виконавець не мав правових підстав для повернення постанови без прийняття до виконання стягувачу та в силу вимог вказаного вище закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець Відділу ДВС, приймаючи 18 серпня 2021 року постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання постанови серії 1АВ № 0170235 від 10 червня 2021 року, діяв на підставі Закону України Про виконавче провадження, вимог КУпАП та в межах повноважень.

У ч. 2 ст. 2 КАС України закріплено перелік критеріїв, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, що оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві. Таким чином, суд вважає, що вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому це повинно бути пов`язано із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога та стосуватися тих обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги.

Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставами позову є ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

У даній справі предметом оскарження є постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18 серпня 2021 року з примусового виконання постанови Департаменту патрульної поліції серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року та позивач звернулася до суду з вимогою саме до Відділу ДВС про визнання протиправною та скасування цієї постанови, при цьому обґрунтовує такі свої вимоги обставинами, що існували до відкриття виконавчого провадження.

Обґрунтування позивачем ОСОБА_1 позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження пред`явлені до Відділу ДВС, фактично зводиться до вирішення питання, які стосуються дій Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до відкриття виконавчого провадження, при прийнятті постанови серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року,які не належать до компетенції Відділу ДВС, а саме встановлення дати набрання цією постановою законної сили, вирахуванням строків для сплати позивачем штрафу в розмірі 50 відсотків від суми штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 3001 КУпАП, дати отримання позивачем цієї постанови.

При цьому, при обґрунтуванні позовних вимог позивачем, дії Департаменту патрульної поліції щодо зазначення в постанові серії 1АВ № 01790235 датою набрання нею законної сили 01 липня 2021 року, яка пред`явлена до примусового виконання, направлення цієї постанови без дати набрання цією постановою законної сили позивачу, дати її направлення та доказів отримання цієї постанови позивачем, не оскаржуються, Департамент патрульної поліції відповідачем не зазначається та будь-яких вимог до Департаменту патрульної поліції позивачем ОСОБА_1 не заявляються.

Суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 в межах даної адміністративної справи не оскаржує дії Департаменту патрульної поліції, які передували відкриттю виконавчого провадження: щодо зазначення в постанові серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року дати набрання нею законної сили 01 липня 2021 року, враховуючи посилання позивача на її (постанови) отримання 15 липня 2021 року, сплату позивачем штрафу, відповідно до вимог ст. 3001КУпАП та направлення цієї постанови для виконання до виконавчої служби, тому у суду відсутні підстави для надання правової оцінки правомірності дій Департаменту патрульної поліції при направленні До Відділу ДВС для виконання постанови серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року. Суд у даному випадку позбавлений можливості вийти за межі заявлених позивачем вимог, оскільки суд обмежений предметом та змістом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначений позивачем у поданій до суду позовній заяві.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, поряд з тим, що на суб`єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, вимогами КАС України, на кожну сторону, незалежно від того чи є вона суб`єктом владних повноважень, покладено обов`язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У ході розгляду цієї справи заступником начальника Відділу ДВС Шкред І.Ю. до Департаменту патрульної поліції було направлено запит щодо сплати штрафів ОСОБА_1 згідно із постановами про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі серії 1АВ № 01755493 від 01 червня 2021 року та серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року.

У відповідь на цей запит Департамент патрульної поліції повідомив, що проведено додаткову перевірку та встановлено, що 12 липня 2021 року ОСОБА_1 частково сплатила штрафи в розмірі 170 грн., по кожній із зазначених постанов, у строк, що перевищує 10 днів для сплати 50 відсотків розміру штрафу з дня набрання постановами законної сили.

Позивач ОСОБА_1 , крім доводів про сплату штрафу у визначені ст. 3001 КУпАП строки, отримання нею 15 липня 2021 року постанови серії 1АВ № 01790235 від 10 червня 2021 року, без будь-яких запитів до Департаменту патрульної поліції стосовно з`ясування питання про встановлення відмітки про дату набрання законної сили вказаною постановою саме 01 липня 2021 року, лише з посиланнями на те, що виконавець зобов`язаний здійснювати перевірку наявності боргу за пред`явленим на виконання виконавчим документом, інших доказів та обґрунтувань на підтвердження наявності підстав для скасування постанови державного виконавця від 18 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66430710, суду не надала та судом з наявних у матеріалах справи документів не встановлено.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що підстав для визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 66430710 від 18 серпня 2021 року, винесеної державним виконавцем Відділу ДВС Латенко Л.П. судом не встановлено, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вказаної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 66430710 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 90, 242 246, 287 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.