Справа № 380/17945/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 рокусправа № 380/17945/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Мудрик Ю.П.

за участю:

представника позивача Зарічного І.Я.

представника відповідача Довгополої К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України про стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, у якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з Державного агентства лісових ресурсів України середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 03.05.2023 по 15.08.2023 року в розмірі 86849,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року у справі №380/3108/23 поновлено на посаді начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, рішення в частині поновлення допущено до негайного виконання. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 року рішення Львівського окружного адміністративного суду скасовано та прийнято постанову, якою ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства. Відповідач не було виконано судові рішення які допущені до негайно виконання і лише відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 283-к від 10.08.2023 року поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, однак допустили його до виконання службових обов`язків лише 15.08.2023 року. Вказує, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде таке рішення суду оскаржуватись. Рішення суду першої інстанції не виконувалося у період з 03.05.2023 по 15.08.2023. Час затримки виконання рішення суду за період з 03.05.2023 по 15.08.2023. становить 74 робочих дні. Вважає, що з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 86849.56 грн. Просив позов задовольнити.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він позову не визнав та зазначив, що поновлення ОСОБА_1 викликало ряд проблемних практичних питань, оскільки невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року на посаді начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства зумовлене небажанням самого позивача з`явитись на робочому місці у зв`язку з поновленням на підприємстві, з якого його фактично було звільнено. Щодо невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 року зазначив, протягом періоду часу не були обізнані зі змістом постанови, після цього звернулись до суду апеляційної інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення, оскільки Відповідачу є не зрозуміла конструкція словосполучення поновити на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, адже ОСОБА_1 ніколи на вказаній посаді не працював. Також зазначає, що судове рішення складно виконати з огляду на Положення про Держлісагентство №521 від 08.10.2014 року, норми ч. 5 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», норми п. 10 Положення про міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду 07.08.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Протокольною ухвалою від 05.10.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позов та додаткових поясненнях від 25.09.2023, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, що подані сторонами суд встановив такі правовідносини та відповідне їм правове регулювання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України №21-к від 12.01.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на державній службі на посаді начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства з 13.01.2023 року; стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_1 91333.32 гривень середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 24589 грн 82 коп допущено до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 скасовано та прийнято постанову, якою поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 13 січня 2023 року; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 залишено без змін.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №283-к від 10.08.2023 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 13 січня 2023 року.

Відповідно до Талону-повідомлення Єдиного обліку №13626 за підписом старшого інспектора Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, 11.08.2023 о 12:46 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.08.2023 о 12:46 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 повідомив про конфлікт з працівниками які не допускають до робочого місця.

Наказом Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства №57-к від 15.08.2023 зазначено, що ОСОБА_1 приступає до виконання обов`язків з 15.08.2023 року.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем не було виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 в частині поновлення на посаді позивача, не зважаючи на те, що рішення у даній частині підлягало негайному виконанню.

Зважаючи на те, що рішення суду в частині поновлення на посаді у відносинах публічної служби відповідачем було виконано із затримкою ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення на його користь з Державного агентства лісових ресурсів України на користь 86649.56 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частин першої та шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина перша статті 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого застосовується судом як джерело права відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», неодноразово звертав увагу на те, що «право, передбачене частиною першою статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла остаточному та обов`язковому судовому рішенню залишатися без дії на шкоду однієї зі сторін» (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі Hornsby v. Greece («Хорнсбі проти Греції»), п.40), рішення ЄСПЛ від 20 липня 2004 року у справі Shmalko v. Ukraine («Шмалько проти України»), п. 43).

Згідно із частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі - Закон №1700-VII) іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Приписами частини другої статті 372 КАС України обумовлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 236 КЗпП України закріплено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначає Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону № 108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 Закону № 108/95-ВР основна заробітна плата -це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною десятою статті 51 Бюджетного кодексу передбачено, що у разі утворення державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у цьому періоді здійснюється в межах видатків, передбачених державним органам, які ліквідуються або реорганізуються у зв`язку з утворенням таких нових державних органів.

У разі ліквідації або реорганізації державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у наступних бюджетних періодах до завершення процедур ліквідації або реорганізації здійснюється в межах видатків, передбачених новим державним органам, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються.

За чинним законодавством рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року (справа №755/12623/19) визначила природу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вказавши, що такий заробіток за природою є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію. Незаконне звільненні - це незаконне припинення роботодавцем із працівником трудового договору в односторонньому порядку. У свою чергу, виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника полягає у відновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений.

Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2018 року в справі №807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року в справі №821/1678/16, від 31 липня 2019 року в справі №813/593/17, від 25 вересня 2019 року в справі №813/4668/16, від 27 листопада 2019 року в справі №802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року в справі №2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року в справі №815/1676/18, від 05 березня 2020 року в справі №280/360/19, від 26 листопада 2020 року в справі №500/2501/19, від 19 квітня 2021 року в справі №826/11861/17, від 24 червня 2021 року в справі №640/15058/19 та від 20 липня 2021 року в справі №826/3465/18.

Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року у справі №380/3108.23 частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконано лише 10.08.2023, суд погоджується з твердженням позивача про те, що він має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України.

Однак, суд не погоджується з доводами позивача щодо періоду затримки виконання судового рішення.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідного до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином суд вважає, що Відповідач 10.08.2023 приймаючи наказ №283- Про поновлення ОСОБА_1 виконав судові рішення, а тому час затримки виконання судового рішення становить з 03.05.2023 по 09.10.2023 року включно.

Щодо доводів представника Позивача, що виконанням рішення суду про поновлення на роботі необхідно вважати днем фактично відновлення працівникові права працю, суд зазначає, що правова природа відносин час затримки виконання судового рішення та час вимушений прогул на підприємстві регулюється різними правовими нормами.

В обґрунтування факту не виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 представник відповідача зазначає, що невиконання рішення суду щодо поновлення Позивача на посаді зумовлене небажанням самого Позивача з`явитись на робочому місці у зв`язку з поновлення на підприємстві, з якого його фактично було звільнено. Крім цього, зазначає, що не можливо поновити ОСОБА_1 на посаду, на якій він ніколи не працював.

Щодо доводів представника відповідача, що не можливості виконати судове рішення у зв`язку з тим, що Відповідачу не зрозуміло поновлення ОСОБА_1 на посаді, на якій він ніколи працював суд зазначає, що Восьмий апеляційний адміністративний суд поновлюючи ОСОБА_1 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства аналізував правовідносини які виникли та прийшов до висновку, про можливість поновлення на дану посаду.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача, оскільки аналіз викладених положень статей 235, 236 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що роботодавець зобов`язаний добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі негайно - відразу після проголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися та чи вчинялися працівником, якого було звільнено, дії для поновлення.

Стаття 236 КЗпП України передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абзацом сьомим пункту 2 Порядку № 100 у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2 Порядку № 100 у разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Згідно з абзацом першим пункту 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Абзацом другим пункту 10 Порядку № 100 передбачено, що, виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №380/3108/23 встановлено, що середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 1170,94 грн. У цьому рішенні вказано, що «згідно з довідкою про доходи від 14.12.2022, зі змісту якої вбачається, що середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 1170,94 грн ».

Час затримки виконання судового рішення за період з 03.05.2023 по 09.08.2023 становить 71 робочий день (травень 2023 року 21 робочий день, червень 2023 року 22 робочих дні, липень 2023 року 21 робочий день, серпень 2023 року 7 робочих дні).

Таким чином, з Державного агентства лісових ресурсів на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 83 136.74 грн. середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення (1170.94*71= 83 136.74 грн.)

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням судового рішення про поновлення на роботі підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного агентства лісових ресурсів України (адреса: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з 03.05.2023 року по 09.08.2023 року в сумі 83136 грн 74 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства лісових ресурсів України (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 11.10.2023.

СуддяБрильовський Роман Михайлович