Справа № 480/6721/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р. Справа № 480/6721/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/6721/22

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03 жовтня 2022 року № 342064, винесену начальником відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Юрієм Макарухою відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відомостей про те, в якому саме порядку проводилось зважування транспортних засобів, яким обладнанням (із зазначенням його характеристик), який відсоток похибки такого обладнання надано не було, не вказані технічні прилади, якими виявлені та зафіксовані порушення, відсутні документи на предмет відповідності обладнання технічним характеристикам. Також зазначив, що матеріали справи не містять посилань на методику якою керувався відповідач при розподіленні навантаження на кожну вісь автомобіля. Властивості вантажу, які перевозили транспортні засоби позивача, а саме шроту соняшникового гранульованого, що є подільним вантажем, можливість переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил. Наголосив, що сума нормативно допустимого навантаження на осі автомобіля не перевищувала під час зважування допустимо встановлену норму загального ліміту у 42 тонн, та становила 41,820 тонн, про що зазначено у складених спеціалістом Управління документах і товарно-транспортній накладній.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн від 03 жовтня 2022 року № 342064 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державною службою України з безпеки на транспорті подано апеляційну скаргу, в якій остання просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що на момент проведення рейдової перевірки, посадовими особами Укртрансбезпеки було зафіксовано порушення, а саме: «під час перевезення подільного вантажу навантаження на одиночну вісь складає 13,360 тон, при допустимих 11,500 тон», що знайшло своє відображення в акті проведення перевірки від 06.09.2022 №332386, акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.09.2022 №026753 (саме в цьому акті на підставі чеку зважування зазначаються данні про результати зважування), а також в довідці про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 06.09.2022 №0079011 (в якій також зазначаються результати зважування транспортного засобу). Фактично позивачем було порушено п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ч. 1 ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена у вигляді адміністративно-господарських штрафів, що чітко визначено ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водій транспортного засобу з Актом №332386 від 06.09.2022 ознайомився, про що свідчить його особистий підпис, жодних заперечень щодо процедури складання Акту чи то інформації зазначеній в ньому водієм не висловлено. Відповідача було запрошено на розгляд справи листом від 21.09.2022. Відповідач з`явився на розгляд справи 03.10.2022 на 10:00 год. Між тим, жодних доказів на спростування вчиненого порушення останнім надано не було.

Враховуючи вище обумовлене 03.10.2022 було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 342064.

Зауважив, що нормами чинного законодавства передбачено ряд обов`язків водія та перевізника, зокрема, забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. Нормами чинного законодавства не передбачається можливість звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, в тому числі і у випадках переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля. Специфіка вантажу не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення. Вважає, що доводи позовної заяви та висновки суду першої інстанції не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія В00, № 990380 від 18.11.1998, номер запису про включення відомостей про фізичну особу підприємця до ЄДР 2 000655.

Видами діяльності згідно з КВЕД є: 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Згідно товарно-транспортної накладної № 7875 від 05.09.2022, 06 вересня 2022 року транспортними засобами марки DAF вантажний сідловий тягач/ KRONE спеціалізований напівпричіп Н/ПР - контейнеровоз кузов одиничного виготовлення номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , що належать позивачу на праві власності під керуванням водія ОСОБА_2 здійснювалось перевезення вантажу на авто дорозі Київська область Р-03 під`їзд до М-03км 4+100, а саме шроту соняшникового гранульованого вагою 24, 980 тонни, насипом, з м. Суми до м. Чорноморськ Одеської області, повна маса вантажу становила 41,820 тонн.

06 вересня 2002 року об 11 годині транспортний засіб був зупинений в Київській області на авто дорозі Р-03 під`їзд до М-03км 4+100 посадовими особами Укртрансбезпеки для здійснення габаритно - вагового контролю, проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів вказаним автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 332386.

У акті № 332386 від 06.09.2022 зафіксовано, що проведено перевірку виявлено порушення: "під час перевезення подільного вантажу навантаження на одиночну вісь складає 13,360 т при дозволених 11,500 т від перевищення 16,2 у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні подільного вантажу абз. 15 ч. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт". Акт був підписаний водієм ОСОБА_2 з відміткою "ознайомлений".

Також, 06.09.2022 посадовими особами відповідача був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 026753, в якому зафіксовано, що габаритно-ваговий контроль проводиться відділом державного нагляду (контролю) у Київській області; місце проведення Київська область Р-03 під`їзд до М-03км 4+100; автомобіль DAF,XF 95.430, НОМЕР_1 ; напівпричіп KRONE, SDP27, НОМЕР_2 ; суб`єкт, що перевіряється ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; найменування та вид вантажу, в тому числі небезпечного шрот соняшниковий гранульований; маршрут руху із зазначення пройденої відстані дорогами загального користування, кілометрів м. Суми - Чорноморськ Одеська область; повна маса тонн: нормативно допустима 42, фактична 41,820; відстань між осями, метрів /3.6/5.6/1.3/1,3/1.3/; осьові навантаження, тонн: нормативне допустиме /11,500/11,500/24,00/ фактичне /6,240/13,360/22,220. Вказаний акт підписаний, як посадовими особами відповідача, так і водієм.

Окрім того, була складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.09.2022 № 0079011, в якій, окрім іншого, зазначено навантаження на осі тонн: 1) 6,240; 2) 13,360; 3) 7,140; 4) 7,500; 5) 7,580; повна маса транспортного засобу 41,820.

За результатами розгляду акту № 332386 від 06.09.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, винесено постанову № 342064 від 03.10.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача в розмірі 17000 грн за порушення вимог п.4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що судом не встановлено, що позивачем або його водієм на момент складання актів про проведення перевірки не надано документи у повному обсязі. Відповідачем не доведено правомірність прийнятої постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт, з змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 4 статті 6 Закону № 2344-III).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого віднесено здійснення: державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів (частини 6, 7 статті 6 Закону № 2344-III)

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» установлено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Сумській області.

Отже, з огляду на викладене, Відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567), рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт»; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

В пункті 16 Порядку № 1567 серед іншого встановлено, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Положеннями пунктів 20, 21, 25, 26, 27 Порядку № 1567 визначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Згідно частини першої та другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" (далі - Закон №3353-ХІІ), до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (стаття 34 Закону № 2344-III).

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Так, відповідно до абз. 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина четверта статті 48 Закону № 2344-III).

Згідно товарно-транспортної накладної № 7875 від 05.09.2022, 06 вересня 2022 року транспортними засобами марки DAF вантажний сідловий тягач/ KRONE спеціалізований напівпричіп Н/ПР - контейнеровоз кузов одиничного виготовлення номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , що належать позивачу на праві власності під керуванням водія ОСОБА_2 здійснювалось перевезення вантажу на авто дорозі Київська область Р-03 під`їзд до М-03км 4+100, а саме шроту соняшникового гранульованого вагою 24,980 тонни, насипом, з м. Суми до м. Чорноморськ Одеської області, повна маса вантажу становила 41,820 тонн.

Отже, позивач є автомобільним перевізником в розумінні Закону № 2344-III та у разі недотримання законодавства про автомобільний транспорт несе адміністративно-господарську відповідальність.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначено Порядком № 1007/1207.

Згідно з пунктом 4 даного Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Пунктами 5, 6 даного Порядку регламентовано повноваження працівників підрозділів МВС та Служби автомобільних доріг.

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок № 879).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.

Виходячи зі змісту пунктів 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 (далі - Правила проїзду № 30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил проїзду № 30 визначено, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правил дорожнього руху) в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

За змістом товарно-транспортної накладної від 05.09.2022 №7875 позивач перевозив вантаж (шрот соняшниковий гранульований), який за своїм характером є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 332386 від 06.09.2022 зафіксовано, що в ході проведення перевірки виявлено порушення: "під час перевезення подільного вантажу навантаження на одиночну вісь складає 13,360 т при дозволених 11,500 т від перевищення 16,2 у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні подільного вантажу абз. 15 ч. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Також, 06.09.2022 посадовими особами відповідача був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 026753, в якому зафіксовано, що габаритно-ваговий контроль проводиться відділом державного нагляду (контролю) у Київській області; місце проведення Київська область Р-03 під`їзд до М-03км 4+100; автомобіль DAF,XF 95.430, НОМЕР_1 ; напівпричіп KRONE, SDP27, НОМЕР_2 ; суб`єкт, що перевіряється ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; найменування та вид вантажу, в тому числі небезпечного шрот соняшниковий гранульований; маршрут руху із зазначення пройденої відстані дорогами загального користування, кілометрів м. Суми - Чорноморськ Одеська область; повна маса тонн: нормативно допустима 42, фактична 41,820; відстань між осями, метрів /3.6/5.6/1.3/1,3/1.3/; осьові навантаження, тонн: нормативне допустиме /11,500/11,500/24,00/ фактичне /6,240/13,360/22,220. Вказаний акт підписаний, як посадовими особами відповідача, так і водієм.

Окрім того, була складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.09.2022 № 0079011, в якій, окрім іншого, зазначено навантаження на осі тонн: 1) 6,240; 2) 13,360; 3) 7,140; 4) 7,500; 5) 7,580; повна маса транспортного засобу 41,820.

За результатами розгляду акту № 332386 від 06.09.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №342064 від 03.10.2022, якою щодо позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Доводи позивача про те, що сума нормативно-допустимого навантаження на осі автомобіля не перевищувала під час зваження допустимо встановленого ліміту у 42 тонни, та становила 41,820 тонн про що зазначено у складених спеціалістом Управління документах і товарно-транспортній накладній не доводять наявність порушення з боку відповідача при складенні спірної постанови, оскільки підставою для застосування до позивача адміністративного-господарського штрафу відповідно до абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону № 2344-III слугувало встановлене під час вагового контролю перевищення навантаження на одиничну вісь транспортного засобу, а не загальної маси останнього, а тому такий показник в даному випадку не має значення.

Щодо посилань позивача на не відображення в оскаржуваній постанові даних про ваговий комплекс, за допомогою якого здійснювалось зважування, колегія суддів зазначає, що законодавством не встановлено вимог щодо зазначення в постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу вказаної інформації. Такий документ (постанова) складається за затвердженою формою, і не містить графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо, що свідчить про відсутність у інспектора Укртрансбезпеки обов`язку вносити відповідні дані до постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для задоволення позову, що видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, через що на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344 за відсутність такого дозволу, колегія суддів вважає помилковим з наступних підстав.

Пунктом 12.5 Правил перевезень № 363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, згідно чинного законодавства жодним національним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (пункти 2.3а, 2.3 б; 12.1) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Слід також зазначити, що приписи ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не містять ніяких застережень стосовно виду вантажу - подільного або неподільного, який перевозиться.

В постанові від 24.07.2019 року по справі №803/1540/16 Верховний Суд зауважив, якщо вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл. Відсутність такого дозволу є достатньою підставою для накладення на товариство штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344 за відсутність такого дозволу.

Щодо доводів позивача про відсутність в матеріалах справи посилань на методику, якою керувався відповідач при розподіленні навантаження на кожну вісь автомобіля, колегія суддів зазначає наступне.

У постанові від 08.08.2023 у справі П/320/513/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив: "...Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 скасовано п.19 Порядку КМУ № 879, який передбачав обов`язок територіальних органів Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Суд зауважує, що безпосередньо судом першої інстанції вказано про безпідставність посилання позивача на відсутність відповідної методики, з огляду на зазначені вище обставини, що свідчить про суперечність зроблених ним висновків.

Водночас Верховний Суд зазначає, що положеннями ст. 4 і ст. 29 Закону № 3353-ХІІ, ст. 33 Закону №2862-IV визначено, що визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів встановлено Порядком № 879.

Як наслідок, Суд вважає, що вимірювання, здійснене відповідачем під час габаритно-вагового контролю, проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2021 року у справі №420/3371/21..."

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Доводи позивача про те, що проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил є неспроможніми, оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, відтак така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічна правова позиці викладена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2022 року у справі №540/383/21 та від 08 серпня 2023 року у справі № П/320/513/20.

В свою чергу відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що зміщення вантажу під час зупинки транспортного засобу працівниками Укртрансбезпеки для проведення габаритно-вагового контролю, що могло б вплинути на результати зважування виключено, оскільки, водій транспортного засобу завчасно був попереджений інформаційно-вказівними знаками (габаритно-ваговий контроль), знаками пріоритету (знак 2.2. «Стоп») заборонними знаками (знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год) про допустиму швидкість транспортного засобу, що виключає екстрене гальмування при проведенні габаритно-вагового контролю.

Щодо посилань позивача на те, що після зважування транспортних засобів і складання зазначених вище актів та довідки старший інспектор Левицький А.О. зобов`язав водія ОСОБА_2 перекидати шрот соняшниковий гранульований лопатою з однієї осі де було перевантаження на інші осі, судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 24 Порядку № 879 передбачено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

За визначенням, яке міститься в підпункті 12 пункту 2 Порядку № 879, повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в`їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм слідує, що власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб та після внесення плати за проїзд скеровується для повторного зважування з обов`язковим отриманням відповідного чеку.

Отже, відповідна можливість привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами, встановлена Порядком КМУ № 879, є правом власника великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, тобто є мірою його свободи, яка може бути реалізована ним за власним волевиявленням.

Суд зауважує, що Порядок КМУ № 879 не містить жодних застережень щодо кореспондуючого обов`язку уповноваженого органу вчинити активні дії для реалізації цього права власником великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Як зазначає відповідач в апеляційній скарзі, після зважування транспортного засобу, що перевірявся, водій виявив бажання привести вагові параметри у норму, про що свідчить другий чек зважування.

За встановлених обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач мав достатні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03 жовтня 2022 року № 342064, винесену начальником відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Юрієм Макарухою відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн. відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а отже є правомірною, а тому позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року по справі № 480/6721/22 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 480/6721/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва