Справа № 160/10968/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року Справа № 160/10968/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2021р. та від 04.10.2021р., -

УСТАНОВИВ:

17.05.2023р. (згідно відомостей Укрпошта) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача, а саме:

- від 13.04.2021р. №0-0418;

- від 13.04.2021р. №0-0418;

- від 13.04.2021р. №0-0418;

- від 04.10.2021р. №0-0418.

Ухвалою суду від 13.10.2023р. клопотання відповідача про залишення даного позову без розгляду було задоволено частково, даний адміністративний позов в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0-0418, №0-0418, 0-0418 від 13.04.2021р. залишено без розгляду на підставі ч.15 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.157-158).

Відповідно, з урахуванням наведеної ухвали суду, у межах даної справи підлягають розгляду позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.10.2021р. №0-0418.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем 13.04.2021р. було прийняте податкове повідомлення-рішення №0-0418 про визначення позивачеві податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (побутовий корпус прядильного виробництва за адресою: АДРЕСА_1 ), за 2018 рік на суму 21381,67 грн., яке позивачем було оскаржено в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України. За результатами розгляду вказаної скарги позивача ДПС України було прийняте рішення від 27.09.2021р. №8368/М/99-00-06-01-04-09, за яким податкове повідомлення-рішення №0-0418 від 13.04.2021р. було залишено без змін та позивачеві збільшено суму податкового зобов`язання, визначеному у цьому ППР, на 1000,00 грн., скаргу залишено без задоволення. На підставі згаданого рішення ДПС України 04.10.2021р. відповідачем було прийняте нове податкове повідомлення-рішення, додаткове, яким позивачеві визначено суму податкового зобов`язання за вищевказаним податком за 2018р. у розмірі 1000,00 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України. Позивач вважає, що наведені відповідачем норми не передбачають можливості та права контролюючого органу на додаткове визначення податкового зобов`язання після того, як податкове повідомлення-рішення уже винесене, відповідне податкове повідомлення-рішення про визначення податкового зобов`язання повинно бути прийнято до 01.07.2021р., тоді як оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийнято поза межами вказаної дати (04.10.2021р.), що не відповідає п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України; на думку позивача, не передбачено можливості визначення додаткового податкового зобов`язання після винесення податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 13.04.2021р. і п.2 розділу ІХ Порядку №916. З огляду на викладене, позивач вважає, що додаткове податкове повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. є незаконним, оскільки винесене за відсутності для цього законним підстав, а, відповідно, підлягає скасуванню в судовому порядку. Аналогічні підстави наведені позивачем і у відповіді на відзив (а.с.18-19, 135-136).

Ухвалою суду від 31.05.2023р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд даної справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 29.06.2023р. відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, запропоновано відповідачеві протягом 15 календарних днів після отримання цієї ухвали надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.83).

На виконання вимог вищенаведеної ухвали суду відповідачем 13.06.2023р. до канцелярії суду був поданий відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимоги позивача відмовити посилаючись на те, що, оскільки позивач припинив підприємницьку діяльність 05.01.2017р., здавав належне йому нерухоме майно (побутовий корпус прядильного виробництва, загальною площею 6679,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ) в оренду, промислову діяльність у ньому не здійснював, тому права на застосування пільги (звільнення від оподаткування) відповідно до п.п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України у 2018-2020р.р. позивач не мав (а.с.87-91).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.07.2023р. під час розгляду клопотань учасників справи про залишення позову без розгляду та поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом в частині наведених позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2021р. було залишено без руху, позивачеві надано п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки позову шляхом подання до канцелярії суду заяви про поновлення строку звернення до суду, встановленого приписами ст.56 ПК України, у згаданій частині позовних вимог (а.с.142-145).

Зазначена ухвалу суду була отримана позивачем засобами електронного зв`язку 24.07.2023р., що підтверджується відповідним повідомленням, наявним у справі (а.с.148).

У подальшому, 22.08.2023р. та 03.10.2023р. ухвалами суду строк розгляду даної справи було продовжено до 29.09.2023р. та до 03.10.2023р., відповідно, позивачеві надано додатковий час для усунення недоліків позову, викладених в ухвалі від 21.07.2023р. (а.с.150,154).

Зазначені ухвали суду були отримані позивачем засобами електронного зв`язку 22.08.2023р. та 03.11.2023р., відповідно, що підтверджується відповідними повідомленнями (а.с.152,156).

Станом на 13.10.2023р. позивач вимог ухвали суду від 21.07.2023р. не виконав, про причини не виконання суд не повідомив, у зв`язку із чим в частині позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2023р. даний позов залишено без розгляду на підставі ч.15 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України згідно ухвали суду від 13.10.2023р. (а.с.157-158).

Таким чином, дана адміністративна справи вирішується 13.10.2023р., тобто, у межах строку, визначеного ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 у період 2018-2020р.р. та до 13.04.2021р. включно був власником нерухомого майна побутового корпусу прядильного виробництва, загальною площею 6679,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями із копії Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.07.2021р. (а.с.98-99).

13.04.2021р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0418 за яким позивачеві було визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, у сумі 21381,67 грн., що підтверджується змістом його копії (а.с.38).

Наведене податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України за результатами розгляду якої було прийняте рішення від 27.09.2021р. за №8368/М/99-00-06-01-04-09 за змістом якого ДПС України залишила без змін податкове повідомлення-рішення №0-0418 від 13.04.2021р. та збільшила суму податкового зобов`язання, визначену у зазначеному ППР, на 1000,00 грн., скаргу позивача без задоволення.

При цьому, вказаним рішенням ДПС України зобов`язала Головне управління ДПС у Дніпропетровській області забезпечити формування та направлення податкового повідомлення-рішення на збільшену суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до норм чинного законодавства, що підтверджується змістом копії наведеного рішення, наявного у справі (а.с.43-46).

Надалі, 04.10.2021р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийняте податкове повідомлення-рішення №0-0418, за яким позивачеві на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України було збільшено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий період: за рішенням про результати розгляду скарги від 27.09.2021р. №8368/М/99-00-06-01-04-09, у сумі 1000,00 грн., що підтверджується змістом копії відповідного рішення (а.с.36).

Зазначене податкове повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. є предметом цього спору.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р, виходячи з наступного.

Підпунктом 19-1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Так, податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки п.п.265-1.1 п.265.1 ст.265 ПК України.

Згідно до п.п.266.1.1 п.266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості п.п.266.7.1 п.266.2 ст.266 ПК України.

За приписами п.п.266.7.2 п.266.7 статті 266 ПК України встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплати суми/сум податку, обчисленого з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцем кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно до приписів п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

За п.102.1 статті 102 ПК України передбачено, що строк давності, за яким контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платників податків, у випадках, визначених цим Кодексом, становить 1095 дня граничного строку сплати грошового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення абз. а) п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшити (збільшити), якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, є контролюючий орган.

А у відповідності до вимог п.60.6 статті 60 ПК України передбачено, що якщо нарахована сума грошового зобов`язання збільшується внаслідок його адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення не відкликається. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення.

Отже, із аналізу наведених вище норм податкового законодавства слідує, що контролюючий орган внаслідок адміністративного оскарження відповідного податкового повідомлення-рішення та за результатами такого оскарження, у разі прийняття рішення ДПС України про збільшення суми податкового зобов`язання, нарахованого за таким податковим повідомленням-рішенням, має не право, а обов`язок збільшити суму такого податкового зобов`язання у строк 1095 днів від дня граничного строку сплати грошового зобов`язання, шляхом надсилання на адресу платника податків окремого податкового повідомлення-рішення.

Оскільки, як уже зазначалося вище, судом встановлено, що за результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 13.04.2021р. ДПС України було прийняте рішення від 27.09.2021р. за №8368/М/99-00-06-01-04-09 за змістом якого ДПС України збільшила суму податкового зобов`язання, визначену у зазначеному ППР, (№0-0418 від 13.04.2021р.) на 1000,00 грн., суд приходить до висновку, що прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення №0-0418 від 04.10.2021р. на збільшену суму податкового зобов`язання, що становить 1000,00 грн. є таким, що відповідає вимогам п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266, п.60.6 ст.60 ПК України, у зв`язку із чим є законним та правомірним.

З огляду на наведене, аргументи позивача з приводу порушення відповідачем строків прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 04.10.2021р., встановлених п.п.266.7.2 п.266.7 статті 266 ПК України, а також відсутності у контролюючого органу (відповідача у справі) права на прийняття такого рішення, після 01.07.2021р., тобто, після визначення податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0-0418 від 13.04.2021р. є неспроможними та спростовуються змістом проаналізованих вище судом приписів п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266, п.60.6 ст.60 ПК України.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Разом з тим, позивачем у ході судового розгляду справи жодними належними доказами не доведено протиправності прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. з урахуванням того, що станом на 13.10.2023р. податкове повідомлення-рішення №0-0418 від 13.04.2021р. про визначення позивачеві податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018р. у сумі 21381,67 грн. не визнане протиправним та не скасоване у встановленому законодавством порядку, а також з виходячи з фактичних обставин, встановлених судом та аналізу норм чинного податкового законодавства.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і доводи позивача, тому відхиляються судом, з приводу того, що не передбачено можливості та повноважень (права) контролюючого органу на визначення додаткового податкового зобов`язання після винесення податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 13.04.2021р. і у відповідності до п.2 розділу ІХ Порядку оформлення та подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015р. №916 (далі Порядок №916), з огляду на те, що вказаний Порядок №916 врегульовує процедурні питання щодо прийняття ДПС України рішень за результатами розгляду скарг платників податків та порядок їх розгляду, що не є предметом даного спору, тоді як процедура прийняття окремого податкового повідомлення-рішення за наслідками адміністративного оскарження за результатами якої було збільшено суму грошового зобов`язання позивачеві, що є предметом цього спору, врегульована п.60.6 ст.60 ПК України та під час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. відповідачем дотримана.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. про збільшення суми податкового зобов`язання на суму 1000,00 грн., винесеного з урахуванням вимог п.60.6 ст.60 ПК України (після збільшення суми податкового зобов`язання за наслідками прийнятого рішення ДПС України №8368/М/99-00-06-01-04-09 від 27.09.2021р. про результати розгляду скарги позивача) у відповідності до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що вказане податкове повідомлення-рішення від 04.10.2021р. прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в адміністративного суду відсутні будь-які правові підстави для задоволення даного адміністративного позову.

За викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні даного адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду даної справи, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову такі судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням того, що даний адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. на суму 1000,00 грн. задоволенню не підлягає, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем за фіскальним чеком № від 17.05.2023р. (а.с.79) у сумі 9 грн. 92 коп. (становить 0,33% від суми загального майнового спору), що стосується сплати судового збору в частині оскарження в межах даного спору податкового повідомлення-рішення від 04.10.2021р., слід покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 205, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-0418 від 04.10.2021р. відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 9,92 грн. (дев`ять гривень 92 коп.) покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва