Справа № 360/911/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/911/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Дзіся Андрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 17 серпня 2023 року надійшов адміністративний позов адвоката Дзіся Андрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУПФУ в м. Києві) з такими вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні страхового стажу його роботи з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року;

2) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивачу період роботи з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії з урахуванням страхового стажу та сум отриманої заробітної плати за період роботи з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записами в трудовій книжці та реєстром застрахованих осіб позивач працював у період з липня 2014 року по вересень 2015 року, однак вказаний період роботи відповідач не враховує для обчислення страхового стажу позивача, так як відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Позивач з такими діями не згоден, оскільки відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року по справі № 208/6680/16.

Оскільки відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, представник позивача вважає, що пенсія позивача підлягає перерахунку з моменту її призначення.

Ухвалою від 21 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та витребувано докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в м. Києві 05 вересня 2023 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Представник позивача звернувся в інтересах ОСОБА_1 до ГУПФУ в м. Києві із зверненням, яке зареєстроване 28 червня 2023 року за № 23616/К-2600-23, про результати розгляду якого повідомлено листом від 14 липня 2023 року вих. № 23653-23616/К-02/8-2600/23.

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 01 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку до 01 січня 2004 року на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з липня 2014 року по вересень 2015 року.

Отже, вважає, що дії відповідача є правомірними, оскільки він діяв в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та з 03 серпня 2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV). Вказані обставини підтверджені копіями документів з матеріалів електронної пенсійної справи позивача.

Згідно із розпискою-повідомленням від 13 вересня 2017 року позивачем разом із заявою про призначення пенсії подано копії, зокрема: трудової книжки, диплому, військового квитка.

Дослідженням розрахунку страхового стажу встановлено, що позивачу обчислено пенсію з урахуванням 39 років 07 місяців 18 днів страхового стажу, у тому числі періоди: з 01 вересня 1974 року по 28 липня 1979 року навчання у вищих/середніх навчальних закладах (04 роки 10 місяців 28 днів); з 03 вересня 1979 року по 10 жовтня 1979 року (00 років 01 місяць 08 днів); з 16 жовтня 1979 року по 13 травня 1981 року строкова військова служба (01 рік 06 місяців 28 днів); з 11 червня 1981 року по 20 листопада 1982 року (01 рік 05 місяців 10 днів); з 21 листопада 1982 року по 18 січня 1985 року (02 роки 01 місяць 28 днів); з 19 січня 1985 року по 31 травня 1985 року (00 років 04 місяці 13 днів); з 01 червня 1985 року по 18 березня 1988 року (02 роки 09 місяців 18 днів); з 21 березня 1988 року по 02 січня 1991 року (02 роки 09 місяців 12 днів); з 03 січня 1991 року по 15 квітня 1992 року (01 рік 03 місяці 13 днів); з 22 квітня 1992 року по 31 грудня 2003 року (11 років 08 місяців 10 днів); з 01 січня 2004 року по 30 червня 2014 року (10 років 06 місяців 00 днів).

Згідно з розрахунком пенсії за віком позивачу обчислено пенсію з урахуванням його заробітків за період з 01 липня 2000 року по 30 червня 2014 року.

Дослідженням записів в трудовій книжці 05 вересня 1979 року серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 в період з 22 квітня 1992 року по 31 березня 2016 року працював на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинське об`єднання з виробництва валков, Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат) (записи №№ 18-24).

Згідно з даними довідки форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) від 12 травня 2023 року в Реєстрі наявні відомості про роботу позивача з 01 січня 1999 року по 30 вересня 2015 року на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат). На час формування довідки в Реєстрі відсутні відомості про сплату страхувальником страхових внесків за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Позивач звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою від 27 червня 2023 року про зарахування до його страхового стажу періоду трудової діяльності з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року, у відповідь на яку отримав лист відповідача від 14 липня 2023 року № 23653-23616/К-02/8-2600/23 з відмовою в зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу через відсутність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату страхових внесків.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону № 1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону № 1058-ІV).

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 20 Закону № 1058-ІV обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина десята статті 20 Закону № 1058-ІV).

Згідно з абзацом першим частини дванадцятої статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із абзацом першим статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 106 Закону № 1058-ІV визначено відповідальність страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищеописаних доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що позивачу з 03 серпня 2017 року призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, розмір якої обчислено відповідно до статей 27, 40 цього Закону.

При цьому до страхового стажу позивача не зарахований період його роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат), підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5).

Також відповідачем при обчисленні розміру пенсії не врахована заробітна плата позивача за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року, відомості про розмір якої також наявні в системі персоніфікованого обліку.

З листа ГУПФУ в м. Києві від 14 липня 2023 року № 23653-23616/К-02/8-2600/23 слідує, що вказаний період трудової діяльності позивача не зарахований до його страхового стажу через відсутність інформації в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхувальником страхових внесків.

Щодо наведених ГУПФУ в м. Києві мотивів, суд зазначає, що зі змісту частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, а після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому з положень статті 20 Закону № 1058-ІV судом встановлено, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Оскільки обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, яке здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи, а невиконання цього обов`язку страхувальником позбавляє працівника соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, суд вважає це неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

В свою чергу, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не може бути підставою для позбавлення працівника права на призначення чи перерахунок пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а , від 04 серпня 2018 року в справі № 482/434/17, від 01 листопада 2018 року в справі № 199/1852/15, від 17 липня 2019 в справі № 144/669/17.

Враховуючи нормативне врегулювання спірних правовідносин, керуючись вказаним правовим висновком Верховного Суду, суд дійшов висновку, що спірний період роботи позивача на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат) безпідставно не зарахований відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 , а отримана за цей період заробітна плата не врахована при обчисленні розміру пенсії, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки всі підстави для зарахування спірного періоду роботи позивача до його страхового стажу, були в наявності у відповідача на час прийняття рішення про призначення пенсії, та через неправильно здійснений відповідачем розрахунок страхового стажу та неправильне обчислення розміру пенсії позивач отримував її у меншому розмірі, суд погоджується з твердженнями представника позивача, що перерахунок пенсії позивача із зарахуванням спірного періоду роботи до страхового стажу слід здійснити саме з дня її призначення, тобто з 03 серпня 2017 року.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо обраного представником позивача способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У позовних вимогах представником позивача визначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 має бути зарахований період його роботи на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат) з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року.

Однак, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявна інформацію про роботу позивача та про розмір нарахованої йому заробітної плати до 30 вересня 2015 року, а не до 30 червня 2015 року, як вказує представник позивача.

Тому з метою ефективного захисту права позивача на належний розмір пенсії, керуючись положеннями частини другої статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визначити правильний період роботи позивача, який слід додатково зарахувати до його страхового стажу при здійсненні перерахунку розміру пенсії з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 17 серпня 2023 року № 5022-2268-4554-4470.

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з обранням судом належного способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 858,88 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Дзіся Андрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код за ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03 серпня 2017 року із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року та із врахуванням сум отриманої заробітної плати за період роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова