Справа № 580/3949/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3949/23 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Епель О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №92 від 03.05.2023 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХП від 16.12.1993;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Державної аудиторської служби України № 96 від 01.05.2023, та №97 від 01.05.2023.

11.07.2023 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/3949/23 адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №92 від 03.05.2023;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу".

19.07.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Державної аудиторської служби України № 96 від 01-05.2023, та № 97 від 01.05.2023.

Заява вмотивована тим, що Черкаським окружним адміністративним судом в рішенні від 11.07.2023 у справі №580/3949/23 не вирішено питання щодо однієї заявленої позовної вимоги, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення та не вирішено питання щодо способу виконання судового рішення. Відсутність в резолютивній частині рішення зобов`язання нарахувати пенсію саме в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Державної аудиторської служби України № 96 від 01.05.2023, та № 97 від 01.05.2023 свідчать про те, що суд не визначив способу виконання судового рішення, що може призвести до неналежного виконання рішення суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення у справі № 580/3949/23.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року та ухвалити додаткове судове рішення у справі № 580/3949/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Державної аудиторської служби України № 96 від 01.05.2023, та № 97 від 01.05.2023.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що судом щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення та не вирішено питання щодо способу виконання судового рішення.

Ухвалами колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду -скасуванню з наступних підстав.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Суд першої інстанції виснував, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/3949/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу", яка в свою чергу визначає і відсоткове значення пенсії і її розмір, а тому додаткового зазначення таких даних резолютивна частина рішення не потребує.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (частина 2 статті 252 КАС України).

Згідно з частини третьої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для формулювання правового висновку щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

У випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення в основному судовому рішенні, в такому випадку суд розглядає дане питання та має ухвалити судове рішення у формі «додаткового рішення» або «додаткової постанови» з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 19.03.2020 року по справі № 640/6209/19.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлена вимога: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Державної аудиторської служби України № 96 від 01.05.2023, та № 97 від 01.05.2023.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, однак резолютивна частина не містить вирішення повного обсягу заявлених позовних вимог, а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу".

За текстом рішення не вбачається відмови суду повністю або частково у задоволенні первісно сформованої вимоги ОСОБА_2 . Заяви про зміну предмету позову, збільшення або зменшення позовних вимог, часткової відмови від позовних вимог, доводів та мотивів щодо відхилення первісної вимоги позивача матеріали справи не містять і відповідно судом апеляційної інстанції не встановлено.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 9 КАС України).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 - суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Зміст ухвалених судових рішень повинен відповідати приписам статей 163, 165, 183-3, 183-4, 206, 207, 231, 232 КАС України. Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги.

Резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

У рішеннях про часткове задоволення позовних вимог суд повинен зазначити про залишення без задоволення решти вимог.

На підставі системного аналізу вищезазначених норм та враховуючи обставини справи, колегія суддів висновує помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Згідно з статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі №580/3949/23 - скасувати.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі №580/3949/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.05.2023 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідках Державної аудиторської служби України №96 від 01.05.2023 та № 97 від 01.05.2023.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р. Вівдиченко

О.В. Епель