Справа № 760/6804/22
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/6804/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просив скасувати постанову про порушення митних правил № 6024/10000/21 від 17.02.2022, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 469 МК України, а провадження у справі про порушення митних правил закрити.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що постановою від 17.02.2022 в справі про порушення митних правил № 6024/10000/21 заступником начальника Київської митниці А. Махалевичем було визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Вказує, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 08.10.2021 позивачем ОСОБА_1 , як громадянином України, до Київської митниці було подано до митного оформлення транспортний засіб NISSAN QASHQAI № SJNFEAJ11U1427949, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, транспортний засіб NISSAN QASHQAI № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ввезений на територію України 25.10.2020 громадянином Естонії ОСОБА_1 в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року, а тому у даному випадку останнім порушено ч. 4 ст. 469 МК України, оскільки транспортний засіб NISSAN QASHQAI № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , не міг бути переданий у користування іншій особі, ніж та яка його ввезла на територію України.

Зазначає, що у даній ситуації відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки саме позивач ввіз транспортний засіб транспортний засіб NISSAN QASHQAI № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію України та саме позивач 08.10.2021 вчиняв дії щодо його митного оформлення транспортного засобу.

Вважає, що у його діях не доведено об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

З урахуванням викладеного просив позов задовольнити.

08.09.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.06.2022 справу було прийнято до провадження суду та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали суду від 15.06.2022 та копію позовної заяви з додатками було отримано відповідачем 14.10.2022, що підтверджується відміткою на супровідному листі (а.с. 28).

У встановлений ухвалою суду від 15.06.2022 строк та станом на день ухвалення рішення у справі відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Київської митниці Держмитслужби А. Махалевича від 17.02.2022 в справі про порушення митних правил №6024/10000/21 громадянина Естонії ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн. (а.с. 11-13).

Дану постанову було винесено у справі про порушення митних правил №6024/10000/21 на підставі протоколу про порушення митних правил №6024/10000/21 та матеріалів провадження у справі.

Постановою заступника начальника Київської митниці Держмитслужби А. Махалевича від 17.02.2022 в справі про порушення митних правил №6024/10000/21 було встановлено, що 08.10.2021 у відділі митного оформлення № 1 митного поста «Південний» Київської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №UA100230/2021/331052 громадянином України ОСОБА_1 на підставі Закону України від 15.04.2021 № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб NISSAN QASHQAI № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб NISSAN QASHQAI № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ввезений на територію України 25.10.2020 громадянином Естонії ОСОБА_1 в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року.

Митний орган на підставі наведеного стверджує, що у даному випадку особа, яка ввезла транспортний засіб NISSAN QASHQAI № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію України - громадянин Естонії ОСОБА_1 передав даний транспортний засіб у користування іншій особі - громадянину України ОСОБА_1 , чим порушив ч. 4 ст. 469 МК України.

Суд не може погодитися із такою позицією митного органу з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно зі ст.ст. 487, 488, 489 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Наказу № 1118 ТЗ для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до пункту 4 розділу 1 зазначеного наказу ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

Згідно з пунктом 7 розділу 1 наказу ДМС України № 1118 власник т.з. або вповноважена особа, який переміщує т.з. через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на т.з. або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У пункті 9 розділу 1 наказу ДМС України №1118 визначено, що ТЗ, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження) не підлягає пропуску через митний кордон України.

Відповідно до ст.ст. 90, 95 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Відповідно до ч. 5 ст. 102 МК України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму до закінчення визначеного строку транзиту митного органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту та митна декларація або інший документ.

Частиною 3 ст. 325 МК України передбачено, що користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем забороняється, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

В силу ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Частиною 1 статті 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно з главою 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 469 МК України, відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Отже, законодавством забороняється здійснення передачі імпортованого транспортного засобу, який не пройшов митне оформлення, іншій особі і саме за порушення такого нормативного правила законодавець передбачає відповідальність.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд звертає увагу на те, що на позивача накладено адміністративне стягнення за частиною четвертою статті 469 МК України, яка передбачає відповідальність за передачу у володіння, користування або розпорядження імпортованого транспортного засобу, який не пройшов митне оформлення, іншій особі.

Разом з тим, відповідачем в ході розгляду справи про порушення митних правил не встановлено та не відображено в оскаржуваній постанові фактичних обставин, за яких відбулося порушення вимоги ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 469 МК України, зміст виявленого митним органом порушення полягає у тому, що позивач, здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передав його іншій особі.

Водночас, відповідачем взагалі не встановлено, коли, кому та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу.

Встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

У оскаржуваній постанові відповідач вказує, що ввезення транспортного засобу на територію України та подальше його митне оформлення відбулося різними особами: громадянином Естонії ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_1 .

При цьому, матеріали справи та оскаржувана постанова не містять доказів того, що ОСОБА_1 є громадянином України.

Так до позовної заяви на підтвердження особи позивача було надано наступні документи: копію паспорту громадянина Естонії на ім`я ОСОБА_1 , посвідку на тимчасове проживання на території України н ім`я громадянина Естонії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) (а.с. 18-19).

Будь-яких доказів того, що 08.10.2021 у відділі митного оформлення № 1 митного поста «Південний» Київської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №UA100230/2021/331052 саме громадянином України ОСОБА_1 , тобто іншою особою ніж громадянин Естонії ОСОБА_1 , був поданий до митного оформлення транспортний засіб NISSAN QASHQAI № SJNFEAJ11U1427949, реєстраційний номер НОМЕР_1 , матеріали справи не містять та митний орган не наводить.

Інших доводів та фактичних обставин щодо передачі у користування транспортного засобу оскаржувана постанова не містить.

Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не встановлено, коли саме, кому та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу.

Порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України не є триваючим порушенням, адже є вчиненим у момент передачі транспортного засобу іншій особі без дотримання вимог ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для прийняття спірної постанови.

Таким чином, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил, у тому числі в частині застосування ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що митним органом не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт порушення позивачем ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та приписи пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду із позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Разом із тим, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 2 481,00 грн. та 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 496,20 грн.

Тобто, при зверненні до суду позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 496,20 грн., а тому суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

При цьому, суд роз`яснює позивачу його право звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору у порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 69, 257, 264, 469, 489, 498 МК України, 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №6024/10000/21 від 17.02.2022, винесену заступником начальника Київської митниці Михаливечем А. про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України.

Провадження в справі про порушення митних правил №6024/10000/21 від 17.02.2022 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), громадянина Естонії, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , адреса місця проживання на території України: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.10.2023.

Суддя: О.М.Букіна