Справа № 340/4885/22
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4885/22

провадження № 2-ап/340/20/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянувши у в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не відновлення пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 10.06.2022 року про відновлення пенсії ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.79).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачеві у поновленні виплати пенсії за віком мотивуючи це такою підставою, яка не визначена законодавцем як підстава для відмови у поновленні пенсії. На думку позивача, відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки він не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення, тим більше не може бути підставою для відмови у поновленні пенсії необхідність чекати змін у законодавстві щодо врегулювання питання вирішення таких випадків іншим чином ніж після отримання паперової пенсійної справи.

Ухвалою судді від 10.07.2023 року продовжено розгляд справи №340/4885/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.08.2023 р. (а.с.89).

Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Зазначає, що рішення про поновлення позивачеві виплати пенсії за віком може бути прийнято за наявності належним чином сформованої пенсійної справи. При цьому відповідач посилається на те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, акціонерним товариством «Укрпошта» з 24.02.2022 тимчасово припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до Російської Федерації, а тому питання щодо направлення запиту про витребування пенсійної справи позивача до компетентного органу Російської Федерації може бути вирішено після припинення або скасування воєнного стану на території України, відновлення міжнародних поштових відправлень, або ж визначення на законодавчому рівні іншого порядку переведення виплати пенсії за новим місцем проживання.

Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.

Судом встановлено, що позивач є громадянином України та відповідно до пенсійного посвідчення від 07.03.2007 року та письмової інформації перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (а.с.97, 108).

Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено міграцію пенсійної справи №165504 ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до IKIS Підсистема "Призначення та виплата пенсії". Пенсія була виплачена по 30.11.2016 року. Знятий з обліку з 01.12.2016 року у зв`язку з виїздом до м.Бєлгород Російської Федерації (а.с.97).

Судом встановлено, що позивач отримав посвідку на проживання в Російській Федерації на 5 років і отримував пенсію в м. Бєлгород (а.с.144).

З 01.11.2021 року пенсію в Російській Федерації не отримує. В кінці 2021 року переїхав до України, на разі фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на обліку в УСЗН Олександрійської міської ради та отримує компенсацію за надання соціальних послуг, як особа з інвалідністю І групи та допомогу на проживання як внутрішньо переміщена особа, пенсії в органах ПФУ не отримує (а.с.21, 22).

16.05.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою в довільній формі та просив поновити йому виплату пенсії, оскільки з 01.11.2021 року пенсію в Російській Федерації вже не отримує (а.с.77). Відповіді на заяву позивач не отримав.

10.06.2022 року позивач знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою в довільній формі та просив поновити йому виплату пенсії. В заяві просив направити йому відповідь листом з повідомленням через те, що перше його звернення розглянуте не було, та просив вказати причини неможливості поновлення виплати йому пенсії якщо такі будуть (а.с.99).

Листом від 24.06.2022 року вих.№ 3737-3849/М-02/8-1100/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивача про те, що переведення виплати за новим місцем проживання буде можливим за умов подання позивачем відповідної заяви за встановленою Порядком формою, відновлення акціонерним товариством «Укрпошта» міжнародних поштових відправлень призначенням до Російської федерації, або ж визначення на законодавчому рівні іншого порядку переведення виплати пенсії за новим місцем проживання. Дані умови мотивовані тим, що поновлення пенсії є неможливим з мотивів відсутності пенсійної справи та документів пенсійного забезпечення Російської федерації (а.с.107).

18.07.2022 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву за встановленою Порядком формою, додав до неї копію паспорта, довідки про присвоєння РНОКПП та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.05.2022 року №3505- (а.с.86-88).

29.07.2022 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву та просив повідомити чи взято його на облік та чи буде він отримувати пенсію (а.с.117).

Листом від 08.08.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивача про те, що управлінням може бути вирішено питання запиту його пенсійної справи за новим місцем проживання з Пенсійного фонду Російської Федерації після припинення або скасування воєнного стану на території України з урахуванням чинного на той момент законодавства та можливостей поштового зв`язку, а рішення про призначення пенсії згідно із законодавством України може бути прийняте за умови надходження від органів Пенсійного фонду Російської Федерації (надання ОСОБА_1 ) належним чином сформованої пенсійної справи, в тому числі з документами про припинення її виплати органами Пенсійного фонду Російської Федерації (а.с.117 зв.).

Позивач оскаржує бездіяльність позивача щодо невідновлення пенсії та просить зобов`язати його повторно розглянути заяву від 10.06.2022 року.

Як описано вище судом, у відповіді на заяву від 10.06.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вказано три підстави для відмови в її задоволенні:

- необхідність подання позивачем відповідної заяви за встановленою Порядком формою,

- відновлення акціонерним товариством «Укрпошта» міжнародних поштових відправлень призначенням до Російської федерації,

- або визначення на законодавчому рівні іншого порядку переведення виплати пенсії за новим місцем проживання.

Дані підстави мотивовані тим, що поновлення пенсії є можливим лише за наявності пенсійної справи та документів пенсійного забезпечення Російської федерації (а.с.107).

Щодо необхідності подання позивачем відповідної заяви за встановленою Порядком формою, з матеріалів справи встановлено, що дану обставину позивачем визнано та таку заяву (від 18.07.2022 року) за формою подано, про що вказано вище в судовому рішенні, а тому дані обставини не є у позивача мотивом в обґрунтування протиправності дій відповідача.

Щодо інших підстав, суд вказує наступне.

При вирішені спору суд виходить із того, що стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі втрати працездатності, а також у старості.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

За змістом статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону № 1058-VI якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка діяла в період виникнення правовідносин, передбачалось, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасників Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до положень статті 3 цієї Угоди всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не здійснюються, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами. Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав - учасників Угоди.

За змістом пункту 1 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав - учасників Угоди здійснюється за місцем проживання.

Пунктом 3 статті 6 Угоди передбачено, що обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст.7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасників Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається у відповідності до законодавства держави - учасника Угоди за новим місцем проживання з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Статтею 8 Угоди передбачено, що органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасниках Угоди, співпрацюють одне з одним в порядку, визначеному за угодою між їх центральними органами.

Таким чином, особа не має права на одночасне отримання пенсії в декількох державах. У той же час, аналіз приписів чинного пенсійного законодавства України та Угоди від 13 березня 1992 року «Про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення» свідчить про відсутність вимог щодо документального підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання як умови для призначення/поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-VI передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст.49 цього Закону).

Відповідно до абз.1, 3 п.1.8 Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 23.04.1999 № 4-5, виплата пенсій пенсіонерам, які виїхали на постійне місце проживання до держав, що підписали Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода), здійснюється на умовах та в порядку, визначених Угодою, управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі управління Фонду).

Пенсії виплачуються на підставі повідомлення відповідного органу з питань пенсійного забезпечення держави за новим місцем проживання особи на умовах та в порядку, передбачених Угодою.

Таким чином, право пенсіонера на отримання пенсії не залежить від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, листування із Російською Федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта» на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Зазначене вище унеможливлює отримання пенсійним органом документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу на невизначений час.

Таким чином, покладений в основу відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у відновленні позивачеві пенсії факт того, що в матеріалах справи відсутня інформація про припинення виплати пенсії на території Російської Федерації, не є законодавчо встановленою підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.

Також не можуть бути прийняті судом твердження відповідача, що оскільки на дату звернення позивача із заявою його паперова пенсійна справа до органів ПФУ України не надходила, у пенсійного органу відсутні підстави взяття на облік пенсіонера для виплати пенсії за новим місцем проживання.

У спірному випадку, як встановлено судом, позивач у поданій пенсійному органу заяві повідомив і підтвердив документально про факт свого проживання на території України.

Відповідно до п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п.4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Отже, наведені відповідачем обставини не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку.

Також аналіз наведених норм законодавства у контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення. Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17.

Крім того, суд зауважує, що сама умова щодо витребування пенсійної справи від уповноважених органів Російської Федерації встановлює для громадян України не передбачену законами України вимогу для отримання пенсії, а враховуючи розірвання дипломатичних відносин з Російською Федерацією, вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 та припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14 січня 1993 р. в м. Москві., постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2023 року № 639, звернення органів ПФ України до компетентних органів Російської Федерації для витребування пенсійної справи є неможливим, що взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію, що, в свою чергу, порушує їх гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист.

Більш того, система Пенсійного фонду України містить дані про стаж позивача, його визнання органами Пенсійного фонду України, дані про нарахування та перерахунки пенсії ОСОБА_1 , тощо, що підтверджується відповідними доказами, що знаходяться у матеріалах справи (а.с.100-103).

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, судом ураховується, що вже неодноразово за результатами розгляду поданих ним заяв та доданих документів відповідачами відмовлялося у поновленні пенсії.

З огляду на викладене, суд вважає протиправними мотиви з яких відповідач відмовив позивачеві у відновленні пенсії та вважає наявними підстави для повторного розгляду заяви позивача від 10.06.2022 року з урахуванням заяви від 18.07.2022 року, вже поданою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за встановленою Порядком формою.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у відновленні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 10.06.2022 року з урахуванням заяви від 18.07.2022 року про відновлення пенсії ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА