Справа № 320/35018/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

10 жовтня 2023 року м.Київ №320/35018/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у межах матеріалів адміністративного позову ОСОБА_1 до Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Яблунська 129), оформленого протоколом комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при Першому відділі Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Яблунська 129) в частині що стосується відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Бучанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 , відстрочку від призову за мобілізацією на підставі абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Разом з позовом, позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити посадовим особам Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти будь-які дії щодо його мобілізації до набрання законної сили рішення суду по справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що, на думку останнього, є протиправним рішення Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, оскільки він має дружину з встановленою їй інвалідністю ІІІ групи та двох малолітніх дітей.

Заявник зазначає, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій справі, для відновлення яких необхідно буде укласти значних зусиль та витрат. Вчинення відповідачем дій щодо мобілізації позивача може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відтак, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Згідно поданої позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправним рішення Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, оскільки він має дружину з встановленою їй інвалідністю ІІІ групи та двох малолітніх дітей, та зобов`язати Бучанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відтак, суд констатує, що предметом розгляду у межах заявлених позивачем позовних вимог є рішення Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Водночас, суд звертає увагу, що питання правомірності дій Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо мобілізації позивача не є предметом розгляду даної справи.

Згідно вимог пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Таким чином, з огляду на предмет позову та засоби доказування такого, суд зазначає, що забезпечення позову в спосіб заявлений позивачем не допускається.

При цьому, будь-які належні та допустимі докази, з яких би вбачалося вирішення питання відповідачем щодо можливого направлення заявника до інших місць служби в матеріалах поданих з заявою про забезпечення позову відсутні та є припущенням позивача.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка звернулась із заявою.

Так, відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте позивач не надав суду належних та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про очевидну протиправність дій відповідача щодо мобілізації позивача.

Відтак, такий захід забезпечення позову не можна вважати співмірним до позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №320/35018/23 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею. Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Лисенко В.І.