Справа № 200/4444/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА П О С Т А Н О В А
"12" жовтня 2023 р. справа №200/4444/22
Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 200/4444/22 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року за заявою ОСОБА_1 від 19 травня 2023 року в порядку ст. 383 КАСУ про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року у справі № 200/4444/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 92 від 13.09.2022 року про відмову в перерахунку пенсії, яким ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2021 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року та із зменшенням віку за Списком № 2 згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 року у даній справі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року у справі № 200/4444/22 змінено шляхом викладення абзацу 3 резолютивної частини цього рішення у наступній редакції:

"Зобов`язати Головне управління в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 05.07.2021 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року та із зменшенням віку за Списком № 1 згідно з п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року".

В іншій частині вищевказане рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року у справі № 200/4444/22 залишено без змін.

01.05.2023 року ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду у даній справі на підставі поданої ОСОБА_1 заяви виправлено описку, допущену в постанові від 29.03.2023 року, шляхом заміни в абзаці 5 резолютивної частини постанови фрази "Зобов`язати Головне управління в Донецькій області" на фразу "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області" та фрази "із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року" на фразу "із зарахуванням до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року".

11.04.2023 Головним управлінням прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №200/4444/22 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років. 02.05.2023 року від ОСОБА_1 (далі - заявник) до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, яка подана на підставі статті 383 КАС України.

Відповідно до вказаної заяви заявник просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.04.2023 року про відмову у переведенні на пенсію за віком, прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі № 200/4444/22; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі № 200/4444/22, врахувавши висновки суду щодо зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року та зменшення віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам, згідно з пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

16.05.2023 року Головним управлінням прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку з не досягненням 50 річного віку. 19.05.2023 року від ОСОБА_1 (далі - заявник) до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, яка подана на підставі статті 383 КАС України.

Відповідно до вказаної заяви заявник просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 92 від 16.05.2023 року, про відмову у переведенні на пенсію за віком, прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі № 200/4444/22; - зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконати рішення суду від 05.12.2022 року по справі 200/4444/22, врахувавши висновки суду щодо зменшення віку, передбаченого статтею 12 ЗУ Про пенсійне забезпечення на кількість років наявного в мене пільгового стажу, згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі № 200/4444/22 заяву ОСОБА_1 від 02.05.2023 року про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у справі № 200/4444/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі № 200/4444/22 заяву ОСОБА_1 від 19.05.2023 року про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у справі № 200/4444/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача від 19.05.2023 року, подану в порядку ст. 383 КАСУ.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем невраховано, під час прийняття рішення за результатами розгляду заяви про переведення заявника з пенсії за інвалідністю на пенсію за віком, висновку суду щодо зменшення віку, передбаченого статтею 12 ЗУ Про пенсійне забезпечення на кількість років наявного у заявника пільгового стажу, згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд приймаючи постанову від 19 вересня 2023 року помилково здійснив апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції від 26 липня 2023 року прийнятої за результатом розгляду заяви позивача від 02.05.2023 року в порядку ст. 383 КАСУ, тоді як позивачем в апеляційній скарзі оскаржувалась ухвала суду першої інстанції від 26 липня 2023 року, яку було прийнято за результатом розгляду заяви позивача саме від 19.05.2023 року в порядку ст. 383 КАСУ.

У зв`язку з чим позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 26 липня 2023 року, яку було прийнято за результатом розгляду заяви позивача саме від 19.05.2023 року в порядку ст. 383 КАСУ.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення було призначено до розгляду на 12 жовтня 2023 року.

Суд першої інстанції залишаючи заяву позивача від 19.05.2023 року, подану в порядку ст. 383 КАСУ без задоволення дійшов наступного висновку. Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, станом на момент звернення із заявою про переведння на пенсію за віком (05.07.2021 року), досяг лише повного 42-річного віку.

Отже, навіть із застосуванням правил зниження віку для призначення пільгової пенсії за списком № 1, заявник такого віку не досяг (60 років за статтею 12 Закону № 1788 - 23 повних роки пільгового стажу = 47 років, у той час як позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ані станом на момент звернення із заявою про переведння на пенсію за віком (05.07.2021 року), ані на даний момент, не досяг 47-річного віку).

Зазначення у рішенні № 92 від 16.05.2023 року помилкової підстави для відмови (щодо недосягнення віку 50 років, а не 47 років) у переведенні заявника на пенсію за віком, не впливає на відповідне право заявника, оскільки він, із зазначених вище причин, права на пенсію на пільгових умовах за пунктом а частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, не набув, оскільки не досяг 47-ми річного віку станом на момент подання заяви про переведення на пенсію за віком.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Тобто, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно зі ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року у справі № 200/4444/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 92 від 13.09.2022 року про відмову в перерахунку пенсії, яким ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2021 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року та із зменшенням віку за Списком № 2 згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 року у даній справі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року у справі № 200/4444/22 змінено шляхом викладення абзацу 3 резолютивної частини цього рішення у наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 05.07.2021 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року та із зменшенням віку за Списком № 1 згідно з п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року".

В іншій частині вищевказане рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року у справі № 200/4444/22 залишено без змін.

01.05.2023 року ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду у даній справі на підставі поданої ОСОБА_1 заяви виправлено описку, допущену в постанові від 29.03.2023 року, шляхом заміни в абзаці 5 резолютивної частини постанови фрази "Зобов`язати Головне управління в Донецькій області" на фразу "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області" та фрази "із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року" на фразу "із зарахуванням до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 часу перебування на інвалідності з 05.09.2008 року по 05.07.2021 року".

Вказане рішення набрало законної сили 29 березня 2023 року. 16.05.2023 року Головним управлінням на виконання судового рішення прийнято рішення (яке є предметом апеляційного розгляду) відмовити ОСОБА_1 в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку з не досягненням 50 річного віку.

Відповідно до пункту а частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року (саме у цій редакції вказану норму зобов`язано відповідача врахувати постановою суду апеляційної інстанції) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Водночас, зі змісту оскаржуваного рішення від 16 травня 2023 року, яке прийняте відповідачем на виконання рішення суду не були враховані висновки суду, яким зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконати рішення суду від 05.12.2022 року по справі 200/4444/22, врахувавши висновки суду щодо зменшення віку, передбаченого статтею 12 ЗУ Про пенсійне забезпечення на кількість років наявного у позивача пільгового стажу, згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р.

Таким чином, з огляду на правовий статус Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як суб`єкта владних повноважень по відношенню до позивача, як громадянина України, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та у повному обсязі поновлення порушених прав з боку державних органів, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення поданої заяви, а тому вважає, що 16.05.2023 року Головним управлінням на виконання судового рішення прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку з не досягненням 50 річного віку прийнято всупереч рішення суду, яке набрало законної сили, адже не враховує викладені у такому судовому рішенні висновки.

Між тим, слід зазначити, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов правильного висновку про застосування механізму зменшення віку, а саме 60 років 23 років пільгового стажу. Проте, при цьому здійснив неправильний математичний розрахунок, 60-23 = 47 років, та дійшов висновку, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ані станом на момент звернення із заявою про переведння на пенсію за віком (05.07.2021 року), ані на даний момент, не досяг 47-річного віку).

Також, судом першої інстанції було зазначено, що у рішенні пенсійного органу № 92 від 16.05.2023 року помилкової підстави для відмови (щодо недосягнення віку 50 років, а не 47 років) у переведенні заявника на пенсію за віком, не впливає на відповідне право заявника, оскільки він, із зазначених вище причин, права на пенсію на пільгових умовах за пунктом а частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, не набув, оскільки не досяг 47-ми річного віку станом на момент подання заяви про переведення на пенсію за віком.

Колегія суддів зазначає, що при математичному підрахунку 60-23 = 37 років, (а не 47 як помилково підрахував суд).

Відповідно вік зниження 37 років, який мав бути застосований пенсійним органом на виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Як вже було зазначено вище, згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 249 КАС України визначають, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З урахуванням наведеного, а також з огляду на наявність у суду апеляційної інстанції повноважень на постановлення окремої ухвали, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду із постановленням окремої ухвали про визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 92 від 16.05.2023 року, про відмову у переведенні на пенсію за віком, прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі № 200/4444/22; зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконати рішення суду від 05.12.2022 року по справі 200/4444/22, врахувавши висновки суду щодо зменшення віку, передбаченого статтею 12 ЗУ Про пенсійне забезпечення на кількість років наявного у позивача пільгового стажу, згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постанові від 04 травня 2023 року по справі №760/1899/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти окрему ухвалу, якою зобов`язати суб`єкта владних повноважень усунути порушення закону.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі № 200/4444/22 за заявою ОСОБА_1 від 19 травня 2023 року в порядку ст. 383 КАСУ скасувати.

Прийняти окрему ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 від 19 травня 2023 року в порядку ст. 383 КАСУ задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 92 від 16.05.2023 року, про відмову у переведенні на пенсію за віком, прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі № 200/4444/22; Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконати рішення суду від 05.12.2022 року по справі 200/4444/22, врахувавши висновки суду щодо зменшення віку, передбаченого статтею 12 ЗУ Про пенсійне забезпечення на кількість років наявного у ОСОБА_1 пільгового стажу, згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2023 року.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв