Справа № 161/10005/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/10005/23 пров. № А/857/13967/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Шинкар Т.І., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2023 року у справі № 161/10005/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП у Волинській області про скасування постанови серія ЕГА № 1074277 від 03 червня 2023 року,

суддя в 1-й інстанції - Черняк В.В.

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк

дата складання повного тексту рішення - 18.07.2023

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 позивач) звернулася до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції УПП у Волинській області (далі також ДПП УПП у Волинській області, відповідач) та просила скасувати постанову інспектора 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Волинській області, лейтенанта поліції Дуди Дмитра Івановича, серія ЕГА №1074277 від 03.06.2023, якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що у передбачених законодавством, в порядку ч. 3 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», заборонених для куріння місцях таких дій не здійснювала. В місці де вона перебувала, а саме неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташовано в м. Луцьку по вул. Франка, 46, не є додатково визначеним міською радою місцем де тимчасово чи постійно заборонено куріння. Заборони, як і знаку який забороняє куріння на території неподалік магазину не встановлено, що стверджується фотознімком території з місця події, а подія спілкування з поліцейським відбулась на відстані 5-6 метрів від вказаного магазину. Також звертає увагу суду на те, що в оскаржуваній постанові в порушення вимог ст. 283 КУпАП зазначаються недостовірні дані та інформація, яка не відповідає дійсності, а саме інформація відносно особи правопорушника та місця вчинення правопорушення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи таке незаконним, ухваленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, позивач оскаржила його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанову серії ЕГА № 1074277 від 03 червня 2023 року, винесено за порушення ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» (далі Закону) в порядку ч. 1 ст. 222 КУпАП, а отже: поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 13 Закону, і виніс у справі - постанову, оскільки помилково вважав, що місце її перебування може бути визначеним як заборонене для куріння в порядку ч. 2 ст.13 вищевказаного закону.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи, оскільки у позовній заяві я вказала, що перебувала на відстані 5-6 метрів від будівлі за адресою АДРЕСА_1 , де розташовано магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Натомість, перебравши на себе повноваження сторони обвинувачення, відшукав нові докази у справі і у своєму рішенні вказав на порушення уже іншого рішення Луцької міської ради від 08 вересня 2006 року № 5/136 «Про впорядкування вживання тютюнових виробів на території м. Луиька», що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також, у рішенні суду першої інстанції не вказано причин самовільного відшукання доказів на підтвердження моєї вини, причин обґрунтування ним свого судового рішення, а саме, рішення Луцької міської ради від 08 вересня 2006 року № 5/136 «Про впорядкування вживання тютюнових виробів на території м. Луцька», яке не оприлюднено на офіційному сайті Луцької міської ради.

Вважає, що жодних доказів інкримінованого їй правопорушення ні у оскаржуваній постанові ні у оскаржуваному рішенні немає. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України.

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 03 червня 2023 року у м. Луцьку по вул. Степана Бандери, 54, курила цигарки поблизу магазину «Зоородина», чим порушила ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Відтак, постановою Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції по справі про адміністративне правопорушення від 03 червня 2023 року серії ЕГА №1074277, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Не погодившись із даною постановою про адміністративне правопорушення позивач звернулася до суду щодо її скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що із наданого відповідачем відеозапису слідує, що позивач дійсно 03 червня 2023 року поруч з магазином «Зоородина», що знаходиться у м. Луцьку, вживали тютюнові вироби, а саме цигарки, поруч з входом до приміщення цього магазину, тобто, на порушення встановленої у рішенням Луцької міської ради від 08 вересня 2006 року №5/136 заборони. Суд також відхилив доводи позивачки про невірне зазначення вулиці, на якої було здійснено правопорушення, оскільки вважав, що помилка у назві вулиці не спростовує факт вчинення правопорушення, а в постанові зазначено поряд з яким приміщенням воно сталося магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Що стосується доводів позивача про те, що їй не було відомо про складання оскаржуваної постанови на місці події, суд також звернув увагу на те, що з наявних у матеріалах справи доказів видно, що поліцейський повідомляє позивача про складання стосовної неї постанови, а остання, не дочекавшись цього, покидає місце події. Свого місця роботи, або зайнятості, позивач також не повідомляла, як і не вказувала його у позові, у зв`язку з цим поліцейський обґрунтовано вказав у спірній постанові що позивач не працює.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктамм 8, 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання,вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення громадського порядку, передбачені статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради).

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, адміністративна відповідальність особи настає у разі паління тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської селищної, міської ради.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи нагрівання.

Статтею 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» передбачено, що забороняється куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів: 1) у ліфтах і таксофонах; 2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів; 4) у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; 5) у приміщеннях закладів ресторанного господарства; 6) у приміщеннях об`єктів культурного призначення; 7) у приміщеннях органів державної влади, інших державних установ, органів місцевого самоврядування; 8) у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; 9) у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; 10) у приміщеннях гуртожитків; 11) на дитячих майданчиках; 12) у місцях загального користування житлових будинків; 13) у підземних переходах; 14) у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, у тому числі в таксі; 15) на вокзалах та станціях; 16) на зупинках громадського транспорту.

Забороняється куріння, вживання, використання тютюнових виробів, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів в аеропортах, крім спеціально відведених для цього місць.

У місцях та закладах, в яких куріння, вживання, використання тютюнових виробів, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів заборонено, розміщується наочна інформація, що складається з графічного знака про заборону куріння і тексту такого змісту: «Куріння, вживання, використання тютюнових виробів, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів заборонено!».

У спеціально відведених в аеропортах місцях для куріння, вживання, використання тютюнових виробів, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів розміщується наочна інформація, що складається з графічного знака і тексту такого змісту: «Місце для куріння. Куріння шкодить Вашому здоров`ю!».

Адміністрація аеропортів може відводити спеціальні місця для куріння, вживання, використання тютюнових виробів, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів, загальна площа яких не може перевищувати 5 відсотків загальної площі споруди аеропорту, за умови розташування таких місць в окремих відокремлених приміщеннях, які не мають потреби відвідувати люди, що не курять, не вживають, не використовують тютюнові вироби, електронні сигарети, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, та обладнання їх витяжною вентиляцією, а також розміщення інформації, передбаченої частиною п`ятою цієї статті.

Сільські, селищні та міські ради у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть постійно або тимчасово заборонити куріння, вживання, використання тютюнових виробів, електронних сигарет, тютюнових виробів без їх згоряння та кальянів у додатково визначених ними місцях.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20.05.2020 справа №524/5741/16-а).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено відеозаписом, який сумнівів у суду не викликає та розцінюється належним доказом, ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 13 Закону України «Про заходи попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення», а саме 03.06.2023 року о 12 год. 18 хв. в місті Луцьк по вулиці по вул. Степана Бандери, 54, курила цигарки поблизу магазину «Зоородина».

Колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними твердження позивача про відсутність розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності згідно вимог закону, винесення постанови неналежним органом (посадовою особою), порушення поліцейським норм матеріального та процесуального права, невручення копії постанови.

Судом переглянуто відеозапис з відео реєстратора нагрудної камери працівника патрульної поліції, який наявний у матеріалах справи, з якого встановлюється те, що ОСОБА_1 курила цигарки поблизу магазину, де відсутнє спеціально відведене місце для куріння, на вимогу поліцейського про припинення здійснення правопорушення не реагувала, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ігнорувала законні вимоги працівника поліції, відмовлялась надавати будь які документи для встановлення особи та не отримавши копії постанови залишила місце вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, матеріалами справи підтверджується той факт, що працівником поліції позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, відповідачем надано суду докази, що дане місце, де курила позивач цигарки, заборонене Законом або рішенням сільської ради.

Доводи позивача, якими вона заперечує постанову, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, а покликання позивача на процесуальні порушення при складенні такої постанови суд вважає, як намагання уникнути від відповідальності за скоєне.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Також колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2023 року у справі № 161/10005/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. І. Шинкар
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10 жовтня 2023 року