Справа № 380/19339/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 рокусправа № 380/19339/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

за участю:

представника позивача Вовчак Р.Я.

представника відповідача Флис Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» до Львівської митниці про визнання дій протиправними, скасування рішень та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛеоТтрейдінг» (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400052/2 від 02.05.2023, №UA209000/2023/400049/2 від 01.05.2023, №UA209000/2023/400048/2 від 01.05.2023, №UA209000/2023/400062/2 від 17.05.2023, №UA209000/2023/400068/2 від 22.05.2023, №UA209000/2023/400094/2 від 22.06.2023, №UA209000/2023/400092/2 від 22.06.2023, №UA209000/2023/400095/2 від 23.06.2023, №UA209000/2023/400107/2 від 03.07.2023;

визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2023/000336, №UA209140/2023/000327, №UA209140/2023/000328, №UA209140/2023/000369, №UA209140/2023/000386, №UA209140/2023/000473, №UA209140/2023/000470, №UA209140/2023/000478, №UA209140/2023/000512.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що як вартість товару, так і вартість транспортування підтверджується наданими митному органу документами. Страхування вантажу не здійснювалося. Вказує, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. В оскаржуваних рішеннях не зазначено які в поданих до митного контролю документах містяться розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості; які ознаки підробки наявні у цих документах і з чого це вбачається; яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначає, що у специфікаціях, інвойсах, пакувальних листах, експортних деклараціях та інших документах було визначено місце завантаження товарів, яке відповідало місцю, визначеному в інвойсах. Також місце завантаження товару і місце розвантаження товарів прописувалось і в рахунках на оплату транспортних чи експедиторських послуг. Вказує, що зазначені митним органом недоліки не є підставою для коригування митної вартості імпортованого товару, оскільки надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку інформацію про товар та його ціну та, у своїй сукупності, не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Вказує, що надання ним додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товару. Своїм повідомленням відповідач витребував навіть ті документи, які вже були подані ним до митного оформлення, При цьому, у картках відмови зазначено, що такі документи подавалися, а у рішеннях про коригування митної вартості зазначалось, що таких документів не було. Стверджує, що відповідачем не було надано відповідну знеособлену інформацію, що в свою чергу нівелює саму процедуру консультацій. Тобто, консультації з декларантом не проводились. Митний орган здійснював коригування безпідставно та вибірково, обираючи вартість за одиницю товару значно вищу, ніж зазначена в базах даних митниці. Зазначає, що відповідач не обґрунтував, чому при здійсненні коригування неможливо застосувати основний метод вартість операції, хоча при здійсненні митницею коригування він зобов`язаний зазначити причини незастосування даного методу.

Відповідач у своїх запереченнях вказує, що ним були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Сума оплати за товар та умови оплати в інвойсі та проформі не відповідають здійсненій оплаті з платіжним дорученням, що викликає сумніви в тому чи стосується таке платіжне доручення оцінюваної партії товару. Вказує, що декларантом не було підтверджено таку складову митної вартості як ціна товару. Також митницею виявлено відсутність відомостей про вартість завантаження товару у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати. Окрім того, було встановлено відсутність достовірних відомостей про місце завантаження. Протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення товару, а, отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості. У зв`язку із відсутністю інформації щодо точного місця завантаження товару, у митного органу виникли сумніви щодо включення декларантом усіх складових митної вартості. Стверджує, що позивач не надав витребуваних документів ні разом з митною декларацією, ні на вимогу, а тому неможливо встановити на підставі чого здійснювалось перевезення товару. Вказує, що митний орган був позбавлений можливості перевірити факт наявності договірних відносин між позивачем та ПП ОСОБА_1 та ТзОВ Лайн Сервіс, умови та вартість оплати наданих послуг, наявність повноважень ПП ОСОБА_1 та ТзОВ Інтер Лайн Сервіс видавати підтверджуючі документи щодо вартості транспортування. Зазначає, що суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, які не були предметом дослідження митного органу при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів. Більше того, позивачем не було надано будь-яких додаткових документів митному органу. Зазначає, що документи, зазначені у гр.44 МД, яку заповнює декларант, автоматично вносяться до картки відмови. Оскільки декларант вніс до гр.44 зазначені договори, тому їх автоматично зазначено у картці відмови. Вказує, що в законі чітко зазначено, що у разі якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товар, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати такі документи. Зазначає, що оскаржувані рішення у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості» містять причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, а також містять джерела, які використовувались митним органом при визначенні митної вартості. Оскільки митна вартість була визначена резервним методом, посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам законодавства. Номер та дата митної декларації у рішенні також вказані. Зазначає, що скеровував позивачу повідомлення, якими повідомляв про наявність інформації щодо вартості даних товарів. У відповідь позивач не надав інформацію, яку б можливо було використати для застосування 2, 3 методів. Вказані повідомлення за своїм змістом у повному обсязі відповідають процедурі консультації (обмін інформацією), описаній в ч.4 ст.57 МК України. Обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті і саме він має довести, що ним правильно здійснено розрахунок митної вартості. Стверджує, що сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати на професійну правничу допомогу взагалі не спів мірні із даною категорією спору.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що з переліку витребуваних митним органом документів неможливо встановити недоліки, які з наданих ним документів, не дозволили погодитись із заявленою митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути. Відповідач не вказує як наведені ним розбіжності могли вплинути на митну вартість імпортованого товару. Вказує, що підсумковий асортимент товару, його ціна та умови поставки і оплати відображені у комерційних інвойсах. Стверджує, що до кожної митної декларації позивачем подавалися як відповідні платіжні доручення, так і акти звірки взаємних розрахунків, у яких було відображено здійснені ним оплати та дати виникнення таких оплат у зв`язку з поставкою товарів. Порушення, на які посилається відповідач, носять формальний характер та не перешкоджали йому перевірити достовірність зазначеної ним інформації. Оскаржувані рішення не містять жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов. Ні у спірних рішеннях, ні у відзиві не зазначено, чому саме декларації, які зазначені в оскаржуваних рішеннях, було обрано для відповідних коригувань. Вказує, що він та виробники ввезеного товару як учасники зовнішньоекономічної діяльності вправі дотримуватись принципу вільних цін, за яких ціна на окрему продукцію залежить від різних факторів, в тому числі й надання обґрунтованих знижок. Зниження ціни на ідентичні товари, яке прослідковується за поданими ним митними деклараціями, було обумовлено зміною об`ємів замовлення, зниження цін на світовому ринку, зниження вартості логістичних послуг. Зазначає, що зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару був сумнівним чи помилковим та яким чином цей показник вплинув на митну вартість товару, визначену контролюючим органом.

Представник позивача просить позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 18.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Позивачем було подано відповідачу відповідні електронні митні декларації.

02.05.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400052/2, у якому зазначено наступні порушення:

- згідно CMR місце завантаження Стамбул, перевізник ПП ОСОБА_1 . Згідно рахунку на оплату транспортних послуг та довідки про транспортні витрати, оформлених ТзОВ «Інтер Лайн Сервіс», місце завантаження Сакар`я, Туреччина. Відстань між цими містами складає 147 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження та взаємовідносини між ПП ОСОБА_1 та ТзОВ «Інтер Лайн Сервіс».

01.05.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400049/2, у якому зазначено наступні порушення:

- відсутні відомості про вартість завантаження товару у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати;

- відсутні відомості про страхування вантажу та сума цих витрат.

01.05.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400048/2, у якому зазначено наступні порушення:

- відсутні відомості про вартість завантаження товару у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати;

- відсутні відомості про страхування вантажу та сума цих витрат.

17.05.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400062/2, у якому зазначено наступні порушення:

- згідно CMR у графі «місце завантаження» зазначено Україна, натомість, дана графа повинна містити відомості щодо країни та конкретного місця розвантаження;

- подана до митного оформлення специфікація №17 до контракту №171122 від 17.11.2022 року не засвідчена стороною покупця;

- у гр.44 МД внесено реквізити документів за кодом « 4401» та « 4301» - договір купівлі-продажу та договір перевезення відповідно, 3001 документи щодо оплати товару, документи до МД не долучені. Відповідно до положень ч.2 ст.53 зазначені документи належать до переліку документів, що підтверджують митну вартість. Також у гр.44 за власним бажанням декларант додав документ 3014 прайс-лист, який також не доданий до МД.

22.05.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400068/2, у якому зазначено наступні порушення:

- згідно CMR у графі «місце завантаження» зазначено Україна, натомість, дана графа повинна містити відомості щодо країни та конкретного місця розвантаження;

- подана до митного оформлення специфікація №19 до контракту №171122 від 17.11.2022 року не засвідчена стороною покупця;

- у гр.44 МД внесено реквізити документів за кодом « 4401» договір купівлі-продажу, документи до МД не поєднані. Зазначені документи належать до переліку документів, що підтверджують митну вартість;

- відсутні відомості про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати.

22.06.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400094/2, у якому зазначено наступні порушення:

- згідно CMR місце завантаження Стамбул. Згідно рахунку на оплату транспортних послуг місце завантаження Зонгулдак, Туреччина. Відстань між цими містами складає 322 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження;

- згідно п.3.1 договору на перевезення товарів ціна перевезення узгоджується у заявках на перевезення. До митного оформлення заявка не надана.

22.06.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400092/2, у якому зазначено наступні порушення:

- згідно CMR місце завантаження Стамбул. Згідно рахунку на оплату транспортних послуг місце завантаження Зонгулдак, Туреччина. Відстань між цими містами складає 322 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження;

- згідно п.3.1 договору на перевезення товарів ціна перевезення узгоджується у заявках на перевезення. До митного оформлення заявка не надана.

23.06.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400095/2, у якому зазначено наступні порушення:

- згідно CMR місце завантаження Коджаелі, Туреччина, місце оформлення CMR Стамбул. Згідно рахунку на оплату транспортних послуг місце завантаження Зонгулдак, Туреччина. Відстань між цими містами складає 322 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження;

- згідно п.3.1 договору на перевезення товарів ціна перевезення узгоджується у заявках на перевезення. До митного оформлення заявка не надана.

03.07.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/400107/2, у якому зазначено наступні порушення:

- згідно CMR у графі «місце розвантаження» зазначено Україна, натомість, дана графа повинна містити відомості щодо країни та конкретного місця розвантаження;

- у гр.22 ЦМР не заповнена та у гр.23 відсутній підпис перевізника;

- відповідно до умов п.1 договору на транспортне обслуговування №09/06-1 від 09.06.2023 року послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до заявок, що містять істотні умови перевезення;

- відсутні відомості про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати;

- у наданому до митного оформлення інвойсі міститься інформація щодо умов оплати 30% авансовий платіж, 70% безпосередньо перед відвантаженням, документи на оплату до митного оформлення не надано;

- у гр.4 ЦМР зазначено, що товар завантажено у м.Стамбул, проте у інвойсі та у гр.20 МД зазначено умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а, отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості;

- рахунок на оплату витрат на перевезення до митного оформлення не надано, реквізити документу відсутні у гр.44 МД.

Відповідач відповідно до частин 2-4 ст.53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів просив надати додаткові документи: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 13) переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України; 14) транспортні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг; акти виконаних робіт; калькуляцію транспортних витрат.

За результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України відповідачем було складено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2023/000336, № UA209140/2023/000327, № UA209140/2023/000328, №UA209140/2023/000369, № UA209140/2023/000386, № UA209140/2023/000473, №UA209140/2023/000470, № UA209140/2023/000478, № UA209140/2023/000512, якими позивача повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з наступних причин: неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із рішеннями про коригування митної вартості (UA209000/2023/400052/2 від 02.05.23, UA209000/2023/400049/2 від 01.05.23, UA209000/2023/400048/2 від 01.05.23, UA209000/2023/400062/2 від 17.05.23, UA209000/2023/400068/2 від 22.05.23, UA209000/2023/400094/2 від 22.06.23, UA209000/2023/400092/2 від 22.06.23, UA209000/2023/400095/2 від 23.06.23, UA209000/2023/400107/2 від 03.07.23) та необхідністю внесення змін у відповідні графи МД. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа».

Не погоджуючись із згаданими рішеннями про коригування митної вартості та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся із даним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є рішення про коригування митної вартості товарів прийняті Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2023/400052/2 від 02.05.2023 року, №UA209000/2023/400049/2 від 01.05.2023 року, №UA209000/2023/400048/2 від 01.05.2023 року, №UA209000/2023/400062/2 від 17.05.2023 року, №UA209000/2023/400068/2 від 22.05.2023 року, №UA209000/2023/400094/2 від 22.06.2023 року, №UA209000/2023/400092/2 від 22.06.2023 року, №UA209000/2023/400095/2 від 23.06.2023 року, №UA209000/2023/400107/2 від 03.07.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2023/000336, №UA209140/2023/000327, №UA209140/2023/000328, №UA209140/2023/000369, №UA209140/2023/000386, №UA209140/2023/000473, №UA209140/2023/000470, №UA209140/2023/000478, №UA209140/2023/000512.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400052/2 від 02.05.2023 року (згідно CMR місце завантаження Стамбул, перевізник ПП ОСОБА_1 . Згідно рахунку на оплату транспортних послуг та довідки про транспортні витрати, оформлених ТзОВ «Інтер Лайн Сервіс», місце завантаження Сакар`я, Туреччина. Відстань між цими містами складає 147 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження та взаємовідносини між ПП ОСОБА_1 та ТзОВ Інтер Лайн Сервіс).

Як передбачено умовами FCA (Франко перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно.

При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві.

Ризики за товар переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу в транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження на транспорт перевізника.

Відповідно до п.3.2 договору купівлі-продажу №71 від 06.10.2021 року, який наявний в матеріалах справи, базові умови доставки товарів є наступними: вільний перевізник Стамбул, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс у відповідності до Інкотермс 2010.

Пунктом 3.3 вказаного договору передбачено, що доставки здійснюються на основі письмових замовлень на доставку від покупця і оформлюються Специфікаціями і Проформами Інвойс, де зазначається термін доставки, запланована кількість і ціна окремої партії товарів. Точна кількість і кінцева вартість певної партії товарів вказані в інвойсах.

В матеріалах справи наявний також договір транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні №881/1 від 30.03.2022 року, укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер лайн сервіс» (експедитор), підпунктом 1.1 п.1 якого передбачено, що експедитор зобов`язується від свого імені і за рахунок замовника здійснювати організацію доставки вантажів в міжнародних повідомленнях, залучаючи для здійснення перевезень третю сторону на підставі договору, укладеного між експедитором та третьою стороною перевізником.

Окрім того, як вбачається із міжнародної товарно-транспортної накладної №552513 перевізником товару є приватний підприємець ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки 31/04 про транспортні витрати від 27.04.2023 року, яка також наявна в матеріалах справи, транспортно-експедиційні витрати при перевезенні вантажу за маршрутом Sakarya (Туреччина) п/п Порубне м.Пустомити (1552 км) складають 105685 грн., з них: Sakarya (Туреччина) п/п Порубне 100000 грн.; п/п Порубне м.Пустомити 5685 грн. страхування вантажу не проводилось.

Вказане, зокрема, також підтверджується рахунком на оплату №31/04 від 27.04.2023 року у розмірі 105685 грн. 00 коп. (постачальник ТОВ «Інтер лайн сервіс»; покупець ТОВ «Лео Трейдінг»).

Із встановлених обставин та наведених доказів вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер лайн сервіс» (експедитором) для здійснення перевезення вантажу із міста Sakarya (Туреччина), з яким позивачем було укладеного договір №881/1 від 30.03.2022 року, було залучено перевізника приватного підприємця ОСОБА_1 .

Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.

Відтак, такі мотиви спірного рішення спростовуються матеріалами справи.

При цьому, із інших додатків, зокрема, самого договору купівлі-продажу №71 від 06.10.2021 року, вбачається, що головний офіс продавця товару ТОВ «Емірсон Глобал Діс Тікерет Шіркеті» знаходиться у місті Стамбул.

Зазначена обставина пояснює причини зазначення позивачем міста завантаження Стамбул.

Більше того, як уже згадувалось, усі документи вказують на те, що містом відправлення товару було саме Sakarya (Туреччина), а не Стамбул.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400049/2 від 01.05.2023 року (відсутні відомості про вартість завантаження товару у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати; відсутні відомості про страхування вантажу та сума цих витрат).

Як вбачається із підпункту 3.1 п.3 контракту купівлі-продажу №171122 від 17.11.2022 року, укладеного між позивачем як покупцем та продавцем Essel seluloz kagit San Tik, постачання товару відбувається в термін, погоджений сторонами в проформі-інвойс та в специфікації до контракту на кожну партію товару, що поставляється.

Відповідно до підп.3.2 п.3 цього контракту умови поставки товару: FCA-Istanbul, якщо інше не вказано у специфікації та проформі-інвойс.

В матеріалах справи наявна також міжнародна товарно-транспортна накладна, відповідно до якої перевізником є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Згідно із підпунктом 1.1 договору на транспортне обслуговування №13/04/2023-2 від 13.04.2023 року укладеного між позивачем та перевізником ОСОБА_2 , експедитор бере на себе зобов`язання за плату і за рахунок клієнта надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному і внутрішньо українському сполученні.

Підпунктами 2.1.4 та 2.1.5 цього ж договору передбачено, що замовник зобов`язується провести завантаження транспортного засобу у спосіб, що не перешкоджає проведенню митного контролю; організовувати вантажно-розвантажувальні роботи.

Вказана обставина свідчить про те, що завантаження товару проводив сам позивач, та, відповідно, жодних витрат він не поніс.

Окрім того, уже згаданим підпунктом 11 договору №13/04/2023-2 від 13.04.2023 року передбачено, що за даним договором замовник може доручити експедитору організувати страхування вантажу за рахунок замовника та інші додаткові послуги.

Відтак, у даному випадку передбачена можливість, а не обов`язок здійснення страхування вантажу, а тому посилання контролюючого органу на відсутність відомостей про страхування вантажу не береться до уваги.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400048/2 від 01.05.2023 року (відсутні відомості про вартість завантаження товару у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати; відсутні відомості про страхування вантажу та сума цих витрат).

Суд звертає увагу, що зазначені порушення аналогічний зміст та спростовуються із таких самих підстав, як і порушення у попередньому рішенні №UA209000/2023/400049/2 від 01.05.2023 року.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400062/2 від 17.05.2023 року (згідно CMR у графі «місце завантаження» зазначено Україна, натомість, дана графа повинна містити відомості щодо країни та конкретного місця розвантаження; подана до митного оформлення специфікація №17 до контракту №171122 від 17.11.2022 року не засвідчена стороною покупця; у гр.44 МД внесено реквізити документів за кодом « 4401» та « 4301» - договір купівлі-продажу та договір перевезення відповідно, 3001 документи щодо оплати товару, документи до МД не долучені. Відповідно до положень ч.2 ст.53 зазначені документи належать до переліку документів, що підтверджують митну вартість. Також у гр.44 за власним бажанням декларант додав документ 3014 прайс-лист, який також не доданий до МД).

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок на оплату №01/05 від 15.05.2023 року, з яких вбачається, що місце завантаження місто Зонгулдак (Туреччина), місто розвантаження м.Пустомити (Україна).

Вказані документи надавались також контролюючому органу, а тому твердження щодо відсутності відомостей про країну та конкретне місце розвантаження спростовується згаданою встановленою обставиною.

Що стосується не засвідчення специфікації №17 до контракту №171122 від 17.11.2022 року, на переконання суду, вказане порушення носить формальний характер та жодним чином не могло вплинути на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Щодо зазначення у графі 44 митної декларації реквізитів документів за кодами « 4401», « 4301», « 3001», « 3014» (договір купівлі-продажу, договір перевезення, документи щодо оплати товару, прайс-лист).

Як вбачається із матеріалів справи, деякі із згаданих документів уже надавались позивачем відповідачу при поданні митних декларацій, за насідками чого були прийняті рішення про коригування митної вартості, які згадувалися раніше (договір про перевезення, договір купівлі-продажу).

Окрім того, в матеріалах справи наявні й інші документи, які також надавались контролюючому органу, на підставі яких можна встановити відомості щодо оплати позивачем товару.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400068/2 від 22.05.2023 року (згідно CMR у графі «місце завантаження» зазначено Україна, натомість, дана графа повинна містити відомості щодо країни та конкретного місця розвантаження; подана до митного оформлення специфікація №19 до контракту №171122 від 17.11.2022 року не засвідчена стороною покупця; у гр.44 МД внесено реквізити документів за кодом « 4401» договір купівлі-продажу, документи до МД не поєднані. Зазначені документи належать до переліку документів, що підтверджують митну вартість; відсутні відомості про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати).

В матеріалах справи наявний договір на надання послуг з організації міжнародних і міжміських вантажних автоперевезень і транспортно-експедиційне обслуговування №3-0305/23 від 03.05.2023 року, відповідно до якого виконавець (експедитор) фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зобов`язується від свого імені за дорученням замовника (позивача) і за його рахунок за обумовлену винагороду вчинити на користь замовника комплекс дій, пов`язаних з організацією міжнародних вантажних перевезень вантажів замовника.

Відповідно до інших документів, зокрема, рахунку-фактури №19 від 12.05.2023 року, місцем завантаження товару є місто Зонгулдак (Туреччина), місцем розвантаження м.Пустомити (Україна).

Відтак, твердження щодо відсутності відомостей про місце розвантаження товару спростовується викладеним.

Що стосується не засвідчення специфікації №19 до контракту №171122 від 17.11.2022 року, на переконання суду, вказане порушення носить формальний характер та жодним чином не могло вплинути на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Щодо відсутності відомостей про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати суд звертає увагу, що відповідно до уже згаданого договору №3-0305/23 від 03.05.2023 року проведенням вантажно-розвантажувальних робіт покладається на замовника, тобто, позивача.

Вказана обставина свідчить про те, що завантаження товару проводив сам позивач, та, відповідно, жодних витрат він не поніс.

Окрім того, як вбачається із позовної заяви, позивач зазначає, що при поданні митної декларації ним подавався зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу.

Більше того, в матеріалах справи наявні й інші документи, які також надавались контролюючому органу, на підставі яких можна визначити митну вартість імпортованого позивачем товару.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400094/2 від 22.06.2023 року (згідно CMR місце завантаження Стамбул. Згідно рахунку на оплату транспортних послуг місце завантаження Зонгулдак, Туреччина. Відстань між цими містами складає 322 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження; згідно п.3.1 договору на перевезення товарів ціна перевезення узгоджується у заявках на перевезення. До митного оформлення заявка не надана).

Відповідно до договору на транспортне обслуговування №09/6-1 від 09.06.2023 року перевізником товару у даному випадку є ТОВ «Бета-Інвест Логістік».

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000506 від 19.06.2023 року, яка також наявна в матеріалах справи, транспортно-експедиційні витрати при перевезенні вантажу за маршрутом м.Зонгулдак п/п Порубне м.Пустомити (1552 км) складають 105000 грн., з них: м.Зонгулдак п/п Порубне 95000 грн.; п/п Порубне м.Пустомити 10000 грн.

Вказане також підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.06.2023 року №ОУ-0000506.

З наведеного вбачається, що місцем завантаження товару було саме місто Зонгулдак.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що ч.2 ст.53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Серед вказаного переліку відсутня необхідність надавати контролюючому органу будь-які заявки.

Відтак, такі твердження відповідача не беруться судом до уваги.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400092/2 від 22.06.2023 року (згідно CMR місце завантаження Стамбул. Згідно рахунку на оплату транспортних послуг місце завантаження Зонгулдак, Туреччина. Відстань між цими містами складає 322 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження; згідно п.3.1 договору на перевезення товарів ціна перевезення узгоджується у заявках на перевезення. До митного оформлення заявка не надана).

Суд звертає увагу, що зазначені порушення спростовуються із таких самих підстав, як і порушення у попередньому рішенні №UA209000/2023/400094/2 від 22.06.2023 року.

При цьому, у даному випадку до уваги бралися договір на транспортне обслуговування №09/06-1 від 09.06.2023 року, рахунок-фактура №СФ-0000503 від 16.06.2023 року.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400095/2 від 23.06.2023 року (згідно CMR місце завантаження Коджаелі, Туреччина, місце оформлення CMR Стамбул. Згідно рахунку на оплату транспортних послуг місце завантаження Зонгулдак, Туреччина. Відстань між цими містами складає 322 км. Відсутні достовірні відомості про місце завантаження; згідно п.3.1 договору на перевезення товарів ціна перевезення узгоджується у заявках на перевезення. До митного оформлення заявка не надана).

Зазначені порушення спростовуються із таких самих підстав, як і порушення у попередніх рішеннях №UA209000/2023/400094/2 від 22.06.2023 року та №UA209000/2023/400092/2 від 22.06.2023 року.

При цьому, у даному випадку до уваги бралися комерційний інвойс, рахунок-фактура №25 від 15.06.2023 року.

Щодо порушення зазначеного у рішенні №UA209000/2023/400107/2 від 03.07.2023 року (згідно CMR у графі «місце розвантаження» зазначено Україна, натомість, дана графа повинна містити відомості щодо країни та конкретного місця розвантаження; у гр.22 ЦМР не заповнена та у гр.23 відсутній підпис перевізника; відповідно до умов п.1 договору на транспортне обслуговування №09/06-1 від 09.06.2023 року послуги з перевезення вантажів надаються відповідно до заявок, що містять істотні умови перевезення; відсутні відомості про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати; у наданому до митного оформлення інвойсі міститься інформація щодо умов оплати 30% авансовий платіж, 70% безпосередньо перед відвантаженням, документи на оплату до митного оформлення не надано; у гр.4 ЦМР зазначено, що товар завантажено у м.Стамбул, проте у інвойсі та у гр.20 МД зазначено умови поставки FCA CAYCUMA ZONGULDAK, протиріччя у даних не дає змоги встановити точний маршрут перевезення, а, отже, перевірити правильність розрахунку складових митної вартості; рахунок на оплату витрат на перевезення до митного оформлення не надано, реквізити документу відсутні у гр.44 МД).

В матеріалах справи наявні комерційний інвойс від 26.06.2023 року, рахунок-фактура №СФ-0000531 від 28.06.2023 року, з яких вбачається, що завантаження товару у даному випадку відбувалось саме у м.Зонгулдак (Туреччина).

Розвантаження м.Пустомити (Україна).

Відтак, твердження щодо розвантаження та розвантаження товару до уваги не беруться.

спростовується викладеним.

Що стосується твердження щодо не заповнення гр.22 та відсутності підпису перевізника у гр.23, на переконання суду, вказане порушення носить формальний характер та жодним чином не могло вплинути на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Також варто зазначити, що ч.2 ст.53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Серед вказаного переліку відсутня необхідність надавати контролюючому органу будь-які заявки.

Щодо відсутності відомостей про вартість завантаження у транспорт та відомості про те, хто несе такі витрати суд звертає увагу, що відповідно до підпунктів 2.1.4 та 2.1.5 п.2 договору на транспортне обслуговування №09/06-1 від 09.06.2023 року замовник (позивач) зобов`язується провести завантаження транспортного засобу у спосіб, що не перешкоджає проведенню митного контролю; організовувати вантажно-розвантажувальні роботи.

Вказана обставина свідчить про те, що завантаження товару проводив сам позивач, та, відповідно, жодних витрат він не поніс.

Що стосується ненадання документів на оплату товару.

В матеріалах справи наявні також специфікація №24 до договору купівлі-продажу №171122 від 17.11.2022 року, проформа-інвойс, комерційний інвойс, з яких вбачається, що оплата товару складається із 30% - авансовий платіж, 70% - безпосередньо перед відвантаженням.

Серед документів міститься також платіжна інструкція в іноземній валюті №68 від 15.06.2023 року (платник позивач; отримувач Essel Seluloz Ve Kagit San Tic As) про оплату товару у розмірі 26180 доларів США.

Зазначена сума співпадає із сумами у згаданих вище документах.

Щодо відсутності рахунку на оплату витрат на перевезення суд зазначає, що уже згадана рахунок-фактура №СФ-0000531 від 28.06.2023 року містить вичерпну інформацію щодо цього твердження відповідача.

Зокрема, вартість перевезення вантажу із міста Зонгулдак (Туреччина) до міста Порубне склала 95000 грн. 00 коп.; із міста Порубне до міста Пустомити (Україна) 20000 грн. 00 коп. Загальна вартість 115000 грн. 00 коп.

Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».

У спірних правовідносинах встановлені факти спростовують викладені відповідачем посилання, які викликали у нього сумніви та породили зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.

При цьому, зі змісту оскаржуваних позивачем рішень не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи помилковим.

Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновків, що вказані документи містять достатньо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни.

Більше того, варто наголосити на тому, що відповідач у своїх поясненнях та запереченнях посилається на заниження позивачем митної вартості імпортованого ним товару.

Натомість, в оскаржуваних рішеннях, у своїй більшості йдеться про відсутність відомостей щодо доставки, завантаження та розвантаження товару.

Щодо визначення митної вартості за методом 2 ґ.

Як передбачено пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак, оскаржувані рішення не містять жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірних рішень при визначенні митної вартості за методом 2ґ, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування їх є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправною та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

У постанові від 23.07.2021 року у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».

Відтак, беручи до уваги вказані висновки, адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, оскаржувані рішення та картки відмови відповідача не відповідають критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, прийняті Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2023/400052/2 від 02.05.2023 року, №UA209000/2023/400049/2 від 01.05.2023 року, №UA209000/2023/400048/2 від 01.05.2023 року, №UA209000/2023/400062/2 від 17.05.2023 року, №UA209000/2023/400068/2 від 22.05.2023 року, №UA209000/2023/400094/2 від 22.06.2023 року, №UA209000/2023/400092/2 від 22.06.2023 року, №UA209000/2023/400095/2 від 23.06.2023 року, №UA209000/2023/400107/2 від 03.07.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення за №UA209140/2023/000336, №UA209140/2023/000327, №UA209140/2023/000328, №UA209140/2023/000369, №UA209140/2023/000386, №UA209140/2023/000473, №UA209140/2023/000470, №UA209140/2023/000478, №UA209140/2023/000512.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лео Трейдінг» (адреса: Львівська область, Пустомитівський район, м.Пустомити, провулок Тихий-1, 11/21; ) 36794 (тридцять шість тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 32 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 11 жовтня 2023 року.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович