Справа № 580/9307/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

11 жовтня 2023 року Справа № 580/9307/23

Cуддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву приватного підприємства «Інтертранс-Партнер» про вжиття заходів забезпечення позову в справі за позовом приватного підприємства Інтертранс-Партнер до Черкаської обласної військової адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - дочірнє підприємство «Чарз-Авто» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

09 жовтня 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулося приватного підприємства «Інтертранс-Партнер» з позовом до Черкаської обласної військової адміністрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення і зобов`язати вчинити дії.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить:

1) зупинити дію пункту 3.16 Протоколу « Про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Черкаської області» від 21.09.2023 р. №3/2023, щодо визнання переможцем конкурсу ДП «ЧАРЗ-АВТО» по об`єкту №24, автобусні маршрути № 115 «Геронимівка - Червона Слобода» та № 130 «Черкаси - Мошни»;

2) заборонити Черкаській обласній військовій адміністрації укладати договори перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 115 «Геронимівка - Червона Слобода», який не виходить за межі території район; ДП «ЧАРЗ-АВТО» ();

3) заборонити Черкаській обласній військовій адміністрації укладати договір з перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 130 «Черкаси - Мошни», який не виходить за межі території району з ДП «ЧАРЗ- АВТО» ().

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що між приватним підприємством Інтертранс-Партнер та Черкаською районною державною адміністрацією укладено договори від 04.10.2013 № 55 з перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 130 м. Черкаси - с. Мошни, який не виходить за межі території району, терміном на 5 років та № 56 з перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 115 Геронимівка - Червона Слобода, який не виходить за межі території району, терміном на 5 років. Надалі дію цих Договорів було продовжено, шляхом укладання додаткових угод про продовження дії Договорів з перевезення пасажирів від 04.10.2013 № 55 та № 56, до 16.09.2023.

16 серпня 2023 року у газеті Нова молодь Черкащини № 32-33 опубліковано оголошення про проведення конкурсу з визначення пасажирських перевізників автомобільним транспортом загального користування на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі Черкаської області.

З метою участі в конкурсі з перевезення пасажирів автомобільним транспортом за об`єктом конкурсу № 24 - автобусний маршрут загального користування № 115 Геронимівка-Червона Слобода та № 130 Черкаси - Мошни, приватне підприємство Інтертранс-Партнер подало заяву на участь у конкурсі з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування з переліком документів, що визначені ст. 46 Закону № 2344-ІІІ та п. 29 Порядку № 1081.

За результатами засідання конкурсного комітету переможцем по об`єкту № 24 визнано ДП «Чарз-Авто» та рекомендовано укласти договір з перевезення пасажирів. Приватне підприємство «Інтертранс-Партнер» не погоджується з вказаним рішенням конкурсного комітету Черкаської обласної військової адміністрації, вважає його протиправним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням Порядку № 1081.

Заявник вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову, може призвести до тяжких наслідків для приватного підприємства «Інтертранс-Партнер», оскільки відновити господарську діяльність на зазначеному маршруті буде вкрай складно з огляду на передачу цього маршруту іншому перевізнику. Окрім цього заявник вже на протязі багатьох років обслуговує зазначені маршрути таким чином, укладання договору про організацію перевезень з ДП «Чарз-Авто» на приміських автобусних маршрутах загального користування № 115 та № 130 позбавить можливості виплачувати заробітну плату водіям, які перебувають в штаті підприємства та повинні забезпечувати перевезення пасажирів на зазначених маршрутах, водночас позбавляє можливості сплати податків, зборів та обов`язкових платежів до бюджету. У разі, якщо договори про перевезення пасажирів будуть укладені з ДП «Чарз-Авто», то відповідно навіть якщо позовні вимоги щодо скасування результатів конкурсу будуть скасовані судом, то необхідно буде ініціювати новий судовий процес, щодо визнання недійсними договорів з перевезень, що укладені за протиправним рішенням конкурсного комітету, тож невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду або навіть унеможливити його, адже договори, станом на момент ухвалення рішення судом будуть вже укладені.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши зміст позовної заяви та матеріали позовної заяви, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, зазначає таке.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Однак, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме: не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суддя зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, аргументованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подала відповідну заяву.

Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, сама лише незгода заявника із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання його протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суддею встановлено, що заявляючи клопотання про забезпечення адміністративного позову, приватне підприємство Інтертранс-Партнер посилається на те, що рішення конкурсного комітету Черкаської обласної військової адміністрації є протиправним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням Порядку № 1081, який передбачає, що у зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України, вбачається, що дія договору з перевезень може бути продовжена з перевізником за взаємною згодою, при цьому дана норма не встановлює обмежень щодо перевізників, якими вже було попередньо продовжено дію договору та які до цього здійснювали обслуговування певного маршруту.

Суддя звертає увагу, що факт протиправності дій відповідача, а також факт наявності порушення прав заявника, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.

Заявник також звертає увагу, що прийняття конкурсним комітетом протиправного рішення в частині визнання переможцем конкурсу ДП ЧАРЗ-АВТО та не вжиття заходів забезпечення позову, може призвести до тяжких наслідків для приватного підприємства Інтертранс-Партнер, оскільки відновити господарську діяльність на зазначеному маршруті буде вкрай складно з огляду на передачу цього маршруту іншому перевізнику. Також це позбавить можливості сплати податків, зборів, обов`язкових платежів до бюджету та виплачувати заробітну плату водіям, які перебувають в штаті підприємства.

Проте, згідно з ст. 1 Закону України Про підприємництво від 07 лютого 1991 року № 698-XII підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, підприємницька діяльність здійснюється на власний ризик підприємця. Отже, підприємство приймає на себе будь-які наслідки підприємницької діяльності як позитивні так і негативні. Перекладання відповідальності за ведення власної діяльності та інших суб`єктів є недопустимим.

Крім того, суддя звертає увагу, що заборона укладати на час вирішення справи в суді Черкаській обласній військовій адміністрації договори з перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті і загального користування № 115 Геронимівка - Червона Слобода та № 130 м. Черкаси - с. Мошни, які не виходить за межі території району, з ДП ЧАРЗ-АВТО, впливає на порушення інтересів територіальної громади м. Черкаси та Черкаської області, а саме - для забезпечення безперебійного проїзду жителів міста Черкаси та Черкаської області, оскільки зупинивши дію протоколу конкурсного комітету Черкаської обласної військової адміністрації, взагалі зупиниться перевезення пасажирів на вказаних маршрутах.

Таким чином, суд вважає, що такі заходи забезпечення позову, як заборона Черкаській обласній військовій адміністрації укладати договір з перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті і загального користування № 115 Геронимівка - Червона Слобода та № 130 м. Черкаси - с. Мошни, які не виходить за межі території району, з ДП ЧАРЗ-АВТО, не є адекватними предмету позову, оскільки стосуються необмеженого кола осіб.

Тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Згідно частини 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову (вх.3 42967/23 від 09.10.2023) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО