Справа № 520/6771/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Полях Н.А.

12 жовтня 2023 р. Справа № 520/6771/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні ді, -

В с т а н о в и в:

29.03.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) щодо призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 22.02.2023 року у розмірі 50% (105100,00 грн) винагороди судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Східною апеляційного господарського суду № 01-36/002481 від 21.02.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 210200,00 грн. без урахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, а саме юридичному факультеті Київською державного університету ім. Т.Г. Шевченка в період з 01.09.1983 року по 30.06.1988 року, що становить 2 роки 5 місяців, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якою визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківської області здійснити призначення, перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 60% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Східного апеляційною господарського суду № 01-36/002481 від 21.02.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 210200,00 грн. виходячи зі стажу роботи на посаді судді 25 років 9 місяців 2 дні (сукупний стаж роботи на посаді судді 20 років 4 місяці 2 дні, половини строку навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка, що становить 2 роки 5 місяців, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога, яка визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 3 роки), з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 22.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що пенсійний орган неправильно обрахував стаж її роботи, оскільки до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ у Харківській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 складає 20 років 23 дні, що відповідає відсотку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у розмірі 50 %.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 року (справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадження) вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволені.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківської області щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 22.02.2023 року у розмірі 50 % (105100,00 грн) винагороди судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Східною апеляційного господарського суду №01-36/002481 від 21.02.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 210200,00 грн. без урахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, а саме юридичному факультеті Київською державного університету ім. Т.Г. Шевченка в період з 01.09.1983 року по 30.06.1988 року, що становить 2 роки 5 місяців, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якою визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківської області здійснити призначення, перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 60 % від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Східного апеляційною господарського суду №01-36/002481 від 21.02.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 210200,00 грн. виходячи зі стажу роботи на посаді судді 25 років 9 місяців 2 дні (сукупний стаж роботи на посаді судді 20 років 4 місяці 2 дні, половини строку навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка, що становить 2 роки 5 місяців, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога, яка визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 3 роки), з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 22.02.2023 року.

Судове рішення вмотивовано тим, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Також суд зазначив, що згідно із абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того суд зазначив, що відповідно до п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» №865 від 03.09.2005 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах, на посаді слідчого відділу внутрішніх справ та календарний період проходження строкової військової служби.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Аргументи, наведені пенсійним органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що згідно із записами трудової книжки позивачки ОСОБА_1 , зокрема у період часу з 12.08.1997 року по 06.10.1997 року позивачка працювала на посаді юрисконсульта ПТ «Гетьман-2», з 04.10.1999 року до 31.05.2002 року остання працювала на посадах ведучого юрисконсульта, начальника юридичного відділу, старшого юрисконсульта АТ «ІНГ Банк Україна», з 03.06.2002 року до 09.12.2002 року юрисконсульта АКБ «Укрсоцбанк».14.

14.06.1988 року позивачці виданий диплом, серії НОМЕР_1 , про те, що вона в 1983 році вступила до Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка і в 1988 році закінчила повний курс названого університету за спеціальністю правознавство.

Із записів №№ 7, 8 трудової книжки позивачки вбачається, що 01.09.1983 року ОСОБА_1 зарахована студентом 1-го курсу денної форми навчання Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка, який закінчила у 1988 році.

Указом Президента України від 14.10.2002 року № 926/2002 позивачка ОСОБА_1 призначена на посаду судді господарського суду Донецькій області.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 64/0/15-23 від 16.02.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Східного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Східного апеляційного господарського суду № 09/к від 20.02.2023 року суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Східного апеляційного господарського суду 21.02.2023 року.

02.03.2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та надала необхідний пакет документів.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 74 від 10.03.2023 року про призначення пенсії позивачці з 22.03.2023 року призначена виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків грошового утримання працюючого судді, з урахуванням стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, - 20 років 0 місяців 23 дні.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що на час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII), частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас частиною третьою ст. 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно із ч. 1 ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивачки на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 31 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», (чинної на час призначення позивачки на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, половина стажу денної форми навчання позивачки у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка, який становить 2 роки 5 місяці, підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді, а відтак і право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» статтю 137 Закону № 1402-VIІІ доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, передбачені частиною другою ст. 137 Закону № 1402-VIІІ положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді застосовуються з дати набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», тобто з 05.08.2018 року.

Також у спільному листі Голови Вищої ради правосуддя, в.о. Голови Верховного Суду, Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в.о. Голови Ради суддів України, Голови Державної судової адміністрації України, Ректора Національної школи суддів України від 05.11.2018 року № 41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, № 02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» надано роз`яснення щодо зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що передбачені частиною другою ст. 137 Закону № 1402-VIІІ положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII, тобто з 05.08.2018 року.

Частина перша ст. 7 Закону № 2862-XII передбачала, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18 висловила правовий висновок, за яким ч. 2 ст. 137 Закону № 2862-XII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Отже, чинними на момент обрання та звільнення позивачки у відставку нормами законодавства було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посадах юрисконсульта, ведучого/старшого юрисконсульта, начальника юридичного відділу, які передували призначенню позивачки на посаду судді.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що до загального стажу позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, має бути враховано крім стажу роботи на посаді судді, період роботи у галузі права 3 роки.

Таким чином, дії відповідача щодо розрахунку довічного грошового утримання позивачу у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є протиправними, оскільки стаж роботи останньої, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 25 роки 9 місяців та 2 дні, а відтак розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен становити 60%. Перерахунок довічного грошового утримання позивача із встановленням правильного відсотку (60%) відповідач повинен здійснити з дати призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - з 22.02.2023 року.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова