Справа № 333/3368/22
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3368/22
Провадження № 2-а/333/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Марченко В.С., розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до поліцейського БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Івко Анастасії Ростиславівни (місце знаходження: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, буд. 3, ), Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника Борисенкова В.С. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до поліцейського БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Івко А.Р. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 08.08.2022 року серії ЕАР №5723948 та закриття провадження у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.08.2022 року капралом поліції БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Івко А.Р. було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення п.п. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.121 КУпАП.

Позивач вважає, що оскаржувана ним постанова прийнята із певними порушеннями, посилаючи на таке.

08.08.2022 року він керував транспортним засобом «OPEL VIVARO», держаний номерний знак НОМЕР_2 , без порушень вимог Правил дорожнього руху, проте був зупинений інспектором патрульної поліції без обґрунтування причин зупинки транспортного засобу.

У подальшому поліцейський повідомив, що буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, нібито вчинене позивачем, а саме: за фактом керування транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Не вислухавши пояснень позивача, не ознайомивши його з доказами зазначеного правопорушення, патрульний інспектор одразу ж передоручив розгляд цієї справи іншому патрульному інспектору - Івко А.Р., яка і винесла оскаржувану постанову.

До моменту винесення постанови він надав інспектору письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із бажанням реалізувати своє право на отримання професійної правничої допомоги. Проте, вказане клопотання інспектором було відхилено, про що зазначено у лівому нижньому куті клопотання.

Такими протиправними діями у вигляді ненадання йому можливості отримати гарантовану Конституцією України професійну правничу допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, нібито вчинене позивачем, інспектор патрульної поліції одразу ж власноручно фактично анулювала результат своєї діяльності у вигляді притягнення його до адміністративної відповідальності, адже право на правничу допомогу передбачено не тільки Конституцією України, а й профільним законодавством, яке регулює правовідносини між громадянином та державою в особі органів, які уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

На думку ОСОБА_1 такими діями патрульний інспектор порушила права на захист особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, відповідно порушено і порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, оскаржувана ним постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Графа № 7 у вказаній постанові «До постанови додаються» також є порожньою. Таким чином, відповідач не дотримався процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності в частині незазначення технічного засобу, яким зафіксовано нібито виявлене інспектором порушення.

Отже, зважаючи на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього відповідачем не було надано доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, про такі докази у постанові не йдеться, існують підстави стверджувати про те, що такі докази у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

З цих підстав, позивач просить суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 08.08.2022 року серії ЕАР №5723948 та закрити провадження у справі.

12.08.2022 року ухвалою суду позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

17.08.2022 року на адресу суду від представника позивача Борисенкова В.С. надійшло клопотання про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

09.09.2022 року та 13.09.2022 року на адресу суду від представника Департаменту патрульної поліції та від поліцейського БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Івко А.Р. надійшли відзиви на позовну заяву, в яких останні, посилаючись на норми чинного законодавства України, просили відмовити у задоволенні позову з огляду на таке.

08.08.2022 року поліцейським роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Івко А.Р. було прийнято постанову серії ЕАР №5723948 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП у виді штрафу 340 грн.

Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності став факт керування останнім транспортним засобом «OPEL VIVARO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль (порушення п.п. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху).

Відповідно до вимог ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» та п.1 «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», затвердженого Постановою КМУ від 30.01.2012 року №137 обов`язковому технічному контролю підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них із строком експлуатації до двох років.

Згідно реєстраційної картки транспортних засобів з Національної автоматизованої інформаційної системи «НАІС» Головного сервісного центру МВС України автомобіль «OPEL VIVARO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , містить визначення його типу як вантажний, тому не входить до переліку транспортних засобів, для яких проходження технічного контролю не є обов`язковим і повинен проходити технічний контроль.

Жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження своїх доводів у позовній заяві, ОСОБА_1 не надав, до пояснень останнього необхідно відноситися критично, як до єдиного способу уникнути адміністративної відповідальності.

Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту, що передбачено п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29.12.2021 року.

При цьому, позивача було проінформовано про причину зупинку транспортного засобу. Також, ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи, а також роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та надано можливість і достатньо часу скористатися правами, визначеними зазначеними нормами.

Надати письмові пояснення під час розгляду справи ОСОБА_1 бажання не виявив. Позивач заявляв клопотання щодо необхідності отримання правової допомоги, на що йому було надано достатньо часу, щоб скористатись своїм правом. Будь-яких доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав і в своїх усних поясненнях не заперечував проти того, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене п.31.3б ПДР України.

Постанову, прийняту за результатами розгляду справи, складену відповідно до вимог ст.283 КУпАП працівником поліції негайно було оголошено в присутності позивача.

На думку відповідачів, відсутні жодні порушення з приводу розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу: працівник поліції мав право не переносити розгляд справи до Управління патрульної поліції, оскільки це є його правом, а не обов`язком.

05.10.2022 року на адресу суду від представника позивача Борисенкова В.С. надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив про таке.

У відзиві на позовну заяву відповідачем до відома суду доведено, що інспектор поліції виявила транспортний засіб, водій якого порушив Правила дорожнього руху України. При цьому, доказів зазначеного не надається. Водночас, позивач, в свою чергу, стверджує, що під час руху він не порушував жодних Правил дорожнього руху.

До відзиву відповідача було додано DVD-R диск з відеозаписом.

Ознайомившись із відеозаписом, сторона позивача зазначає, що вказаний відеозапис жодним чином не доводить обстав вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Водночас, відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи. Такі електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису.

Враховуючи, що пристрої, якими посадові особи органів Національної поліції України здійснюють фото- та відеофіксацію, записують інформацію не безпосередньо на DVD-R диск, а на карти пам`яті, можна зробити висновок про те, що до відзиву на позовну заяву було додано електронну копію відеозапису.

Таким чином, наданий суду відеозапис на думку сторони позивача є недопустимим доказом у розумінні ст.74 КАС України.

За результатом ознайомлення із змістом відзиву на позовну заяву зробити однозначний висновок про те, що відповідачами спростовано твердження позивача про те, що йому було відмовлено в отриманні професійної правничої допомоги неможливо. Водночас, необхідно зробити однозначний висновок, що поліцейська порушила право на захист, відмовивши у клопотанні позивача про відкладення розгляду справи про адміністративне, так як мається відповідне письмове клопотання, на якому ОСОБА_2 власноруч написала «Відхилено».

Враховуючи вищевикладене, сторона позивача стверджує, що відповідачами не спростовані доводи позовної заяви, тому її необхідно задовольнити у повному обсязі.

14.02.2023 року на адресу суду від представника позивача Борисенкова В.С. надійшло клопотання про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Борисенков В.С. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивача Борисенкова В.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі.

Поліцейський БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Івко А.Р. та представник Департаменту патрульної поліції до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, у відзивах на позовну заяву просили суд справу розглядати за їх відсутності.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 08.08.2022 року капралом поліції БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Івко А.Р. було складено постанову серії ЕАР №5723948 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зазначивши порушення ОСОБА_1 вимог п.31.3.б Правил дорожнього руху. Вказаною постановою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за керування 08.08.2022 року о 09 год. 01 хв. по вул. Богдана Хмельницького у м. Кременчук Полтавської області транспортного засобу «OPEL VIVARO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що не пройшов обов`язків технічний контроль.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Оскільки постанову по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав 08.08.2022 року, а звернувся останній до суду 11.08.2022 року, то встановлений ч.2 ст.286 КАС України десятиденний строк з дня її прийняття для звернення до суду із позовною заявою ним не порушено.

Відповідно до вимог ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача у даному випадку - постанова про адміністративне стягнення є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП зокрема віднесено розгляд справи за ст.121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст.121 КУпАП є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Суд критично відноситься до твердження ОСОБА_1 , що автомобіль під його керуванням 08.08.2022 року працівники поліції зупинили безпідставно, виходячи з такого.

У відзиві на позов відповідачі зазначили, що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту, останній факт не заперечувався позивачем, тому вважаю, що така обставина відповідає дійсності.

29.12.2021 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів режиму воєнного стану».

Відповідно до п.7 вказаної Постанови уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости, що узгоджується також із вимогами ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, строк якого в подальшому було продовжено і він діяв 08.08.2022 року.

За таких обставин, вважаю, що зазначеної дати у працівників поліції були усі підстави зупинити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , враховуючи, що останній проїжджав блокпост.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль.

Пунктом 31.3.б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язків технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно п.2 ст.2 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» та п.1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого Постановою КМУ від 30.01.2012 року №137 обов`язковому технічному контролю підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до реєстраційної картки транспортних засобів з Національної автоматизованої інформаційної системи «НАІС» Головного сервісного центру МВС України автомобіль «OPEL VIVARO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким 08.08.2022 року керував ОСОБА_1 , віднесений до вантажного, тому повинен проходити технічний контроль.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами частини 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, враховуючи викладене, ОСОБА_1 08.08.2022 року після зупинки на блокпосту транспортного засобу, яким він керував, мав би пред`явити відповідний талон про проходження технічного контролю автомобілем «OPEL VIVARO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Факту пред`явлення ОСОБА_1 такого талону судом не встановлено.

Водночас, позивач посилається на порушення його прав як особи, котра притягнута до адміністративної відповідальності, так як він не зміг реалізувати своє право на захист і отримати професійну правову допомогу.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що ОСОБА_1 дійсно заявляв клопотання щодо необхідності отримання правової допомоги на що позивачу було надано достатньо часу, щоб скористатися своїм правом.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Відповідачі до свого відзиву долучили DVD-R диск із відеозаписом зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 та процесу складання постанови про накладення адміністративного стягнення, фактично посилаючись на нього як на доказ правомірних дій працівників поліції.

Водночас, вказаний відеозапис суд не приймає як належний та допустимий доказ, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду по справі №524/9716/16-а від 13.02.2020 року

Крім того, суд звертає увагу, що наданий стороною відповідача DVD-R диск із відеозаписом, з якого не вбачається, що це є оригіналом.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Наданий відповідачем відеозапис на оптичному диску підпадає під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначеного доказу мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис не є допустимим доказом і в розумінні ст.74 КАС України.

Враховуючи, що фактично єдиний наданий відповідачами доказ (відеозапис) судом визнаний недопустимим та неналежним доказом, суд з метою оцінки правомірності дій працівника поліції може дослідити лише пояснення сторін, постанову про накладення адміністративного стягнення та долученого до нього клопотання ОСОБА_1 .

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне письмове клопотання.

Однак, інспектор на вказаному клопотанні ОСОБА_1 зазначив про відхилення цього клопотання.

Сторона відповідача зазначила, щопозивачу було надано достатньо часу, щоб скористатися своїм правом. Водночас, не надала жодних належних та допустимих доказів цього. Тобто суд позбавлений можливості перевірити які були вжиті інспектором поліції заходи щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

За наведених обставин суд вважає, що такими діями інспектор поліції ОСОБА_2 (відмова у задоволенні клопотання позивача про надання відкладення розгляду справи з метою отримання правової допомоги) порушила права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішеннях Верховного Суду у справах №524/3644/17 від 15.04.2020 року, 524/9827/16-а від 18.02.2020 року, 640/16220/16-а від 26.05.2020 року.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано штрафу, визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП є неможливим, оскільки поліцейським БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Івко А.Р. було порушено права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, через скасування рішення суб`єкта владних повноважень провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 121, 126, 132, 134, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до поліцейського БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Івко Анастасії Ростиславівни (місце знаходження: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, буд. 3, ), Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити.

Постанову серії ЕАР №5723948 від 08.08.2022 року, винесену поліцейським БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Івко Анастасії Ростиславівни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції НП України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення складено 11.10.2023 року.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Р.С. Холод