Справа № 500/1399/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1399/23 пров. № А/857/15771/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

з участю секретаря Бедрій В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Дерех Н.В.,

час ухвалення рішення 18.08.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 18.08.2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в позові та прийняти нове про задоволення позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції самостійно обрав інший спосіб захисту порушеного права, позбавивши її належного, достатнього та ефективного способу захисту порушеного права.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2023 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Любим А.В. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №54896723, з якої слідує, що постановою від 12.10.2017 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №607/1581/16-ц, виданого 13.05.2017 Тернопільським міськрайонним судом.

В подальшому, 07.03.2023 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанською О.Р. прийнято Постанову у ВП №71188452 про відкриття виконавчого провадження з виконання Постанови №54896723, виданої 02.03.2023.

29.03.2023 представником позивача подано до Відділу ДВС у м.Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву, в якій зазначено про те, що 28.03.2023 у ВП №71188452 було стягнуто з пенсійного рахунку ОСОБА_1 грошові кошти, які є її пенсійними виплатами. Також, представник позивача просив повернути усі стягнені кошти з пенсії ОСОБА_1 на її пенсійний рахунок, та в подальшому не стягувати з пенсії ОСОБА_1 , в тому числі з її пенсійного рахунку.

Після цього, старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нестор Г.П. прийнято Постанову про зняття арешту з коштів у ВП №71188452, покликаючись на те, що на адресу Відділу надійшла заява про зняття арешту з пенсійного рахунку та довідка Приватбанку про підтвердження надходження на відповідний рахунок коштів з виплати пенсії.

Однак, відповіді щодо повернення усіх стягнених коштів з пенсії ОСОБА_1 на її пенсійний рахунок чи відмову у такому поверненні, відповідачем надано не було.

При цьому, з довідки АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що 28.03.2023 з пенсійного рахунку ОСОБА_1 були стягнуті кошти в сумі 9596,71 грн (деталі операції - стягнення відповідно до виконавчого провадження).

Не погоджуючись з такими діями відповідача. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з частиною першою ст. 18 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1404-VIII), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначений статтями 68-70 Закону №1404-VIII.

Так, частини першою, третьою статті 68 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан.

Законом України від 15.03.2022 № 2129-IX Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, що набрав чинності 26.03.2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Отже, починаючи з 26.03.2022 у відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника під час здійснення виконавчого провадження, у спірному випадку, за №71188452.

Однак, в ході розгляду даної справи судом встановлено, що 28.03.2023 з пенсійного рахунку ОСОБА_1 , на який надходять лише її пенсійні виплати, були стягнуті кошти в сумі 9596,71 грн відповідно до виконавчого провадження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у спірному випадку державний виконавець, стягуючи з позивача виконавчий збір в сумі 9596,71 грн з рахунку, на який надходять лише пенсійні виплати позивача, діяв не на підставі, та не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відтак. такі дії є протиправними.

Згідно із ст.52 Закону №1404-УІІІ, виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

З матеріалів даної справи слідує, що державним виконавцем в межах АСВП 71188452 здійснювався запит до Державної фіскальної служби України, та отримана відповідь на вказаний запит №157441446 від 07.03.2023, згідно якої позивач на обліку в органах ДФС не перебуває.

Доказів щодо здійснення державним виконавцем заходів та отримання інформації про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці, судом не здобуто та відповідачем суду не подано.

Позаяк, на думку суду, державний виконавець повинен здійснити заходи щодо отримання інформації щодо рахунку, з якого проводиться стягнення коштів в межах виконавчого провадження, що передує зверненню стягнення на рахунок боржника.

Крім цього, вирішуючи спір по суті, суд враховує те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 у справі №500/1059/23, яке набрало законної сили 23.06.2023, серед іншого, постановлено визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.03.2023 ВП № 54896723, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконавчого збору у розмірі 87689,03 грн, винесену головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Любим А.В., визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 ВП № 71188452 про стягнення витрат виконавчого збору з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанською О.Р.

З матеріалів справи слідує, що 29.03.2023 представником позивача подано до відповідача заяву, в якій, серед іншого представник позивача просив повернути усі стягнені кошти з пенсії ОСОБА_1 на її пенсійний рахунок.

Однак, станом на день розгляду даної справи, колегією суддів не здобуто доказів, а відповідачем не подано доказів прийняття рішення щодо повернення позивачу витрат виконавчого збору у розмірі 9596,71 грн. чи відмови у такому повернення, та не надано позивачу відповіді на заяву.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за таких обставин належним, достатнім та ефективним способом для захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 29.03.2023 щодо повернення позивачу витрат виконавчого збору у розмірі 9596,71 грн., які були стягнуті з її пенсійного рахунку, прийнявши відповідне рішення. Таким чином суд не втручатиметься в дискреційні повноваження відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,316,317,320,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року у справі 500/1399/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 11 жовтня 2023 року.