Справа № 813/2882/18
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 813/2882/18

адміністративне провадження № К/9901/63196/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

суддя-доповідач - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Мостиської міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 (судді - Запотічний І.І., Довга О.І., Затолочний В.С.)

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною бедіяльність, зобов`язання вчинити дії,

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 звернулись до суду з позовом, в якому просили:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів у затвердженні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2,0 га кожна та передачі їх у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Мостиської міської ради, Мостиського району, Львівської області (за межами населеного пункту);

2) зобов`язати відповідача затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 площею по 2,0 га кожна та передачі їх у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Мостиської міської ради, Мостиського району, Львівської області (за межами населеного пункту).

Крім цього, 17.07.2018 представником позивачів подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам, в тому числі державним реєстраторам, вчиняти будь-які дії, що стосуються спірних земельних ділянок, в тому числі стосовно затвердження іншим особам проектів землеустрою щодо вказаних земельних ділянок, чи об`єднання або поділ згаданих ділянок, чи передача їх будь-яким іншим органам або об`єднаним територіальним громадам до розгляду справи по суті і набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, представник позивачів покликався на те, що у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову, спірні земельні ділянки можуть перейти у власність інших осіб, що унеможливить відновлення порушеного права позивачів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що за результатом аналізу обставин викладених в заяві про забезпечення позову заявником не наведено достатніх підстав для висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо відмови у затвердженні проектів землеустрою має очевидні ознаки протиправності, та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім цього суд вважав, що вжиття заходів забезпечення позову, викладені в заяві, не відповідають критеріям співмірності та співвідношення захисту прав позивачів, про які вони просять, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, передбаченим ч. 2 ст. 151 КАС України.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 скасовано, заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області вчиняти будь-які дії що стосуються спірних земельних ділянок до набрання рішенням суду у справі №813/2882/18 законної сили.

В задоволенні решти заяви відмовлено.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції, здійснивши аналіз викладених в заяві про забезпечення позову та в апеляційній скарзі обставин, враховуючи предмет спору та суб`єктний склад учасників даної справи, дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, а тому заява позивачів щодо забезпечення позову підлягає частковому задоволенню у спосіб, шляхом заборони ГУ Держгеокадастру у Львівській області вчиняти будь-які дії що стосуються спірних земельних ділянок до набрання рішенням суду у справі №813/2882/18 законної сили.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині вимоги щодо забезпечення позову шляхом заборони будь-яким іншим особам, в тому числі державним реєстраторам, вчиняти будь-які дії, що стосуються вказаних вище земельних ділянок до розгляду справи по суті і набрання рішенням законної сили, апеляційний суд дійшов висновку, такі вимоги є неспівмірними заходами забезпечення позову.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В обгрунтування касаційної скарги третя особа - Мостиська міська рада покликається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення, яке підлягає скасуванню.

Покликається на помилковість висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки представником позивачів не наведено достатніх підстав для висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо відмови у затвердженні проектів землеустрою має очевидні ознаки протиправності. В свою чергу викладені позивачем обставини, як в позовній заяві, так і в заяві про забезпечення позову, потребують перевірки та дослідження в ході судового розгляду справи.

Покликається на те, що земельні ділянки, які просять до відведення позивачі, знаходяться в межах території, передбаченої для категорії земель промисловості і накладаються на земельну ділянку, по якій розробляється детальний план території для будівництва та обслуговування прирейкового універсального логістичного парку, згідно з раніше прийнятим Розпорядженням Мостиської РДА від 30.05.2017 №468. Наявність зазначеного Розпорядження є прямою першкодою для задоволення позовів громадян.

Крім того, покликається на те, що вжиття заходів забезпечення позову унеможливило реалізацію відповідачем - ГУ Держгеокадастру у Львівській області та третьою особою - Мостиською міською радою законодавчо встановлених обов`язків щодо спірних земельних ділянок.

Покликається на те, що оскаржувана постанова про вжиття заходів забезпечення позову зачіпає законні права та інтереси усієї територіальної громади, яку представляє Мостиська міська рада, і які, внаслідок забезпечення позову, не можуть реалізувати свої права на передачу у комунальну власність земель сільськогосподарського призначення.

Просила постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову, представник позивачів покликався на те, що у разі затвердження відповідачем проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність іншим фізичним особам, які можуть звернутись до нього з аналогічними проектами землеустрою, до набрання рішенням суду в даній справі законної сили, чи вчинення відповідачем інших можливих дій з даними земельними ділянками, таких як: об`єднання чи поділ згаданих ділянок, чи передача їх будь-яким іншим органам чи об`єднаним територіальним громадам, відновлення порушених прав позивачів буде унеможливлене і потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Крім того покликався на те, що бездіяльність відповідача, щодо невжиття заходів для затвердження проектів землеустрою, є протиправною, необгрунтованою, вчиненою без відповідних на те правових підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони ГУ Держгеокадастру у Львівській області вчиняти будь-які дії що стосуються спірних земельних ділянок, апеляційний суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Верховним Судом сформовано усталену правозастосовчу практику стосовно застосування норм процесуального права, якими регламентовано питання вжиття судом заходів забезпечення позову.

Зокрема, у постанові від 29.01.2020 у справі №640/9167/19 Верховний Суд, окрім іншого, дійшов висновку, що: «…заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

…..

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.»

У постанові від 17.04.2019 у справі №705/4587/17 Верховний Суд сформулював правову позицію, за якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними. Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи й поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що у справі, яка розглядається, заявниками не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено і не підтверджено, у передбаченому процесуальним законом порядку, наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за заявою представника позивачів.

Постанова суду апеляційної інстанції не містить мотивів, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів до ухвалення рішення у справі, а також не вказано, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, складність вчинення цих дій, не встановлено, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову шляхом заборони ГУ Держгеокадастру у Львівській області вчиняти будь-які дії, що стосуються спірних земельних ділянок, апеляційний суд фактично, не розглядаючи справи по суті, не перевіряючи фактичних обставин справи та не досліджуючи докази, погодився із твердженням заявників про наявність протиправної бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Львівській області щодо незатвердження позивачам проектів землеутрою.

Поряд з тим, перевірка таких доводів потребувала встановлення фактичних обставин справи та доведення на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, надання позивачам дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у формі відповідних наказів, не створює у відповідача обов`язку затвердити такі проекти землеустрою та передати їх у власність позивачам для ведення особистого селянського господарства, а факт порушення прав та інтересів позивачів підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

За таких обставин, передбачені статтею 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову були відсутні.

Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене, рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з істотним порушенням норм процесуального права, а тому таке підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Мостиської міської ради задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 скасувати, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук