Справа № 585/2804/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р.Справа № 585/2804/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Мукачівської міської ради на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2023 (суддя: Євлах О.О., м. Ромни) по справі № 585/2804/23

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради , Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради

про визнання протиправним та скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради (далі по тексту відповідач-1), Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради (далі по тексту відповідач-2) про визнання протиправним та скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначив, що спірне повідомлення є протиправним, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2023 по справі № 585/2804/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради про визнання протиправним та скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія АЄ № 2307815 від 01.07.2023.

Відповідач-1 не погодився з вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2023 по справі № 585/2804/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що, всупереч ч.7 ст. 47 КАС України, на адресу Виконавчого комітету Мукачівської міської ради не надходило жодної заяви про уточнення позивачем свої позовних вимог у справі, а також в системі «Електронний суд» не міститься жодної інформації про надходження від позивача заяви про уточнення позовних вимог та надання суду доказів направлення відповідачам копії уточненої позовної заяви та доданих до неї документів. Зазначає, що положеннями чинного законодавства не передбачено право на оскарження повідомлення інспектора з паркування, адже таке не є рішенням у справі про адміністративне правопорушення, а його скасування не забезпечить відновлення прав позивача у разі їх порушення.

Вказує, що спірна постанова є правомірною, оскільки, у відповідності до вимог примітки ст. 14-2 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься належна фотофіксація обставин порушення правил зупинки, зокрема: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та географічних координат.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль SCODA SUPERB, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 . (а.с.7)

Згідно з повідомленням серії АЄ №2307815 від 01.07.2023, на власника автомобіля SCODA SUPERB, державний номер НОМЕР_1 , за порушення правил зупинки - порушення п.15.9 «ж» ПДР України, за ч.3 ст.122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень. (а.с.9)

Згідно з постановою серії АЄ №2307815 від 01.07.2023, на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень. (а.с.32)

Як вбачається з вказаної постанови, правопорушення було скоєно 01.07.2023 об 11:22 за адресою: м.Мукачево, пров.Куруців,10, особою, яка керувала автомобілем SCODA SUPERB, державний номер НОМЕР_1 , порушено правила зупинки: здійснено зупинку транспортного засобу у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірної постанови, оскільки у судовому засіданні беззаперечно не встановлено та суду відповідно не було надано доказів того, що ОСОБА_1 дійсно 01.07.2023 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП), основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.1 ст.219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 44-3, частиною другою статті 52, статтями 53, 53-1, 54, частиною першою статті 56, статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 188-56, 197, 198 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Частиною 3 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР України, Правила) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За змістом п. 15.9 "ж" ПДР України, зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Згідно зі ст.279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу (ч.1).

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 5).

Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в даному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки, із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку, та належними, тобто містити інформацію щодо предмета доказування.

Разом з тим, під час судового розгляду справи беззаперечно не встановлено та суду відповідно не було надано доказів того, що ОСОБА_1 дійсно 01.07.2023 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки, крім копії постанови серії АЄ № 2307815 від 01.07.2023, відповідачем-1 не надано жодного доказу на підтвердження того, що автомобіль був припаркований позивачем у місці, де неможливий об`їзд цього автомобіля, а дослідженими доказами - відеозаписом та фотознімками, спростовуються обставини, викладені в постанові про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що позивач 01.07.2023 об 11:22 за адресою: м.Мукачево, пров.Куруців, 10, порушив правила зупинки: здійснено зупинку транспортного засобу у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився, чим порушив п. 15.9 «ж» ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, тому немає достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Зважаючи на це, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії АЄ № 2307815 від 01.07.2023 є протиправною, а, відтак, такою, що належить скасувати.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність прийняття рішення про задоволення адміністративного позову.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи відповідача-1 про те, що, всупереч ч.7 ст. 47 КАС України, на адресу Виконавчого комітету Мукачівської міської ради не надходило жодної заяви про уточнення позивачем своїх позовних вимог у справі, а також в системі «Електронний суд» не міститься жодної інформації про надходження від позивача заяви про уточнення позовних вимог та надання суду доказів направлення відповідачам копії уточненої позовної заяви та доданих до неї документів, що є підставою для повернення позовної заяви, з наступних підстав.

Справді, в описовій частині позовної заяви та ухвалі про відкриття провадження у справі зазначається про оскарження позивачем повідомлення в справі про адміністративне правопорушення від 01.07.2023 серії АЄ № 2307815. Водночас, позивач у судовому засіданні суду першої інстанції просив скасувати постанову від 01.07.2023 серії АЄ № 2307815.

Колегія суддів зазначає, що дана заява не має жодного значення для вирішення справи та не може розцінюватись як заява про зміну предмету або підстав позову чи про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, а тому до неї не застосовуються вимоги ч. 7 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що, враховуючи те, що повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності від 01.07.2023 за своєю суттю не породжує для позивача жодних прав і обов`язків, а відтак і не створює для останнього права на захист, а також з урахуванням строку, встановленого ст. 286 КАС України, з метою ефективного та належного захисту прав позивача, судом першої інстанції правомірно було вийдено за межі позовних вимог, відповідно до ст. 9 КАС України, та визнано протиправною та скасовано саме постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії АЄ № 2307815 від 01.07.2023.

Колегія суддів також зауважує, що вказане відповідачем-1 жодним чином не впливає на законність оскарженого рішення суду першої інстанції.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мукачівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2023 по справі № 585/2804/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін Т.С. Перцова