Справа № 420/17502/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 100 ШИН+ до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВ 100 ШИН+ до Одеської митниці, у якій позивач просить суд:

- cкасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2023/000333 № UA500020/2023/000332;

- визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA500020/2023/000096/2 від 05.05.2023 № UA500020/2023/000095/2 від 05.05.2023.

Справа розглядається у письмовому провадженні.

Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обгрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 164 797,41 грн., а обставини по справі потребують надання грунтовних усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.

Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих позивачем до митного органу. В подальшому, взамодія позивача з митними органом яка стосувалась розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалась через електронний кабінет.

У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив та запереченнях, обгрунтовують свої правові позивції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності.

Одеською митницею подано письмове клопотання про долучення письмових доказів по справі, яке задоволено судом і ці докази долучені до матеріалів справі та підлягають оцінці в сукупності з іншими, хоча вони є ідентичними тим, що надав позивач.

Таким чином, кожна із сторін детально виклала свою позицію по кожному письмового доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні.

Суд зазначає, що викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві, не обмежує його можливості викласти її грунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом та шляхом зачитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні.

Крім того, митним органом подано не тільки відзив на позовну заяву, а і заперечення на відповідь на відзив, що є ще однією із процесуальних можливостей належного обгрунтування стороною своєї позиції.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що розгляд справи в письмовому провадженні порушує його права, оскільки наведені ними аргументи, щодо можливості виступити усно та переконливо, ставити питання та висловлювати думку щодо заявлених клопотань не є такими, що дають підстави слухати справу в судовому засіданні. Письмовий розгляд справи є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.

Жодних клопотань у цій справі окрім данного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежуює права сторін.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за зовнішньоекономічним договором придбали шини у кількості та по цінам, вказаним у комерційних Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойсі. Сума контракту, умови поставки визначаються згідно Інвойс. Загальна кількість товару за двома партіями складає 460 шин, загальна вартість товару на умовах CFR (CONSTANTA) - 74 328 ,88 дол. США. Для здійснення митного оформлення товару були подані до електронні митні декларації, надано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом - за ціною договору. Відповідачем за результатами опрацювання поданих МД та документів винесена картка відмови та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні 3,01 дол. США /кг. Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач подав нові МД за якими товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання. Рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, оскільки до митного оформлення була надані документи на підтвердження транспортних витрат та вантажно-розвантажувальних робіт за маршрутом Констанція (Румунія) до п/п Орлівка (Україна), що містять данні про вартість перевезення з пункту відправлення Констанція (Румунія) до п/п Орлівка (Україна) та містить номери контейнерів (MRKU5068970 та MRKU5311776 ), місить номер CMR (970 та 776), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення. Це дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. А отже вартість перевезення є підтвердженою. При складанні Інвойс UASH2302A від 25.02.2023 продавцем товару була допущена технічна помилка, а саме зазначений номер SWIFT «CITIU5 33 » замість вірного « CITIUS 33», що є очевидною технічною помилкою та підтверджується іншими документами.

Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачами надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що в поданих позивачем на митне оформлення документах містяться розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Так, до митного оформлення для підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів жоден з документів не надано, а надано документ ТОВ «АГТ ЛТД» від 27.04.2023 №145 у вигляді довідки. У комерційному інвойсі UASH2302B від 25.02.2023 міститься посилання на SWIFT BIC CITIU 533, а в платіжному дорученні від 25.01.2023 №52 вказано SWIFT BIC CITIUS 33. Надані банківські платіжні документи № 52 та № 62 про оплату товару містять суми проплат, що не збігаються з фактурною вартістю, що вказана у гр. 22 та 42 митної декларації. На вимогу митного органу надати документи, позивач не надав, а тому відповідно до абзацу 3 п.п. 3.3. розділу 3 Методичних рекомендацій, якщо декларант або уповноважена ним особа не може або не бажає надати інформацію, необхідну для визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість), для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується резервний метод відповідно до статті 64 МКУ.

За результатами опрацювання поданих МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA500020/2023/000333, №UA500020/2023/000332 та прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000096/2, №UA500020/2023/000095/2 від 05.05.2023, якими митну вартість товару визначено за (6) - резервним методом. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

02.01.2019 року між ТОВ « 100 ШИН+» (Покупець) та «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC», Китай (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір №100SH-RIO19 від 02.01.2019, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні, легкові шини та сталеві диски, виробник: «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC» у кількості та по цінам, вказаним у комерційному Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у доларах США за одиницю товару та вказана у Інвойс. Сума контракту визначається згідно Інвойс, умови поставки визначаються згідно Інвойс.

На підставі проформи №UASH2302 від 23.01.2023 відповідно до умов договору ТОВ « 100 ШИН+» здійснило попередню оплату, платіжне доручення №52 від 25.01.2023 та платіжне доручення №62 від 05.04.2023.

Сторони узгодили поставку товару партіями. З метою додержання умов контракту сторони узгодили:

- Інвойс №UASH2302A від 25.02.2023 ПАРТІЯ 1 відповідно до якого була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару: кількість товару 240 шт., вартість товару на умовах CFR (CONSTANTA) 37 660,80 доларів США ;

- Інвойс №UASH2302B від 25.02.2023 ПАРТІЯ 2 відповідно до якого була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару: кількість товару 220 шт., вартість товару на умовах CFR (CONSTANTA) 36 668,08 доларів США.

Загальна кількість товару за двома партіями складає 460 штук, загальна вартість товару на умовах CFR (CONSTANTA) - 74 328 ,88 дол. США .

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана електронні митні декларації:

- № 23UA90U7 від 02.05.2023 (партія 1), кількість товару 240 шт., вартість товару на умовах CFR (CONSTANTA) 37660,80 доларів США ;

- № 23UA94U3 від 02.05.2023 (партія 2), кількість товару 220 шт., вартість товару на умовах CFR (CONSTANTA) 36668,08 доларів США.

До митних декларацій було додано пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 25.02.2023, рахунок-проформа (Proforma invoice) №UASH2302 від 23.01.2023, рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №UASH2302B, №UASH2302А від 25.02.2023, коносамент (Bill of lading) №225288183 від 25.02.2023, автотранспортна накладна (Road consignment note) №776 від 24.04.2023, №970 від 24.04.2023, декларацiї про походження товару (Declaration of origin) №23C4401A0802/03792, №23C4401A0802/03789 від 03.04.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару №52 від 25.01.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару №62 від 05.04.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №145 від 27.04.2023, розрахунок ціни (калькуляція) №UASH2302B, №UASH2302А від 25.02.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №100SH-RIO19 02.01.2019 (з додатками), договір (контракт) про перевезення №010921 від 01.09.2021, цінову інформацію про вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів : UA500020/2022/000320 від 06.01.2022 та №UA500020/2022/000295 від 06.01.2022.

В МД №23UA90U7 від 02.05.2023 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні 2,49 дол. США / кг нетто), а в МД №3UA94U3 від 02.05.2023 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні 2,48 дол. США / кг нетто.

За результатами опрацювання поданих МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митних декларацій №UA500020/2023/000332, №UA500020/2023/000333 та прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000095/2, №UA500020/2023/000096/2 від 05.05.2023, якими митну вартість товару визначено за (6) - резервнимм методом на рівні 3,01 дол. США / кг.

Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач подав нові МД №23UA12U1 від 06.05.2023, МД №23UA30U2 від 06.05.2023 за якими товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х МК України.

Позивач наголошує на тому, що до митного оформлення було надано достатньо документів на підтвердження транспортних витрат та вантажо-розвантажувальних робіт, а тому вартість перевезення є підтвердженою. Додатково витрати на транспортування підтверджують, зокрема: договір транспортного експедирування №010921 від 01.09.2021; рахунок на оплату №944 від 27.04.2023, Акт надання послуг №944 від 08.05.2023; платіжне доручення про оплату №11839 від 09.05.2023. Договір транспортного експедирування №010921 від 01.09.2021 був наданий до митного оформлення, а тому був в наявності у відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення.

Зазначає також про те, що при складанні Інвойс UASH2302A від 25.02.2023 продавцем товару була допущена технічна помилка, а саме зазначений номер SWIFT «CITIU5 33 » замість вірного « CITIUS 33», що є очевидною технічною помилкою.

Також зазначають, що відповідно до умов зовнішньоекономічного договору №100SH-RIO19 від 02.01.2019 порядок оплати за поставлений товар, визначається відповідно до Рахунку проформи (п.5.2.). Оплата за поставлений Товар здійснена на підставі Рахунку проформи UASH2302 від 23.01.2023, яка відповідно до умов контракту є підставою для оплати. Наявність технічної помилки у документі, за умови що зміст інформації, яка помилково не була вказана, може бути встановлений на основі відомостей з інших документів, поданих до митного контролю. Відповідно наявність технічної помилки у документі не впливає на його доказову силу.

Відповідач довідку про вартість транспортних послуг не вважає документом, що підтверджує такі витрати, а те що позивач вважає технічними помилками розцінює розбіжності, які впливають на визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та що документи не містять відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Так, однією з підстав для коригування, митним органом зазначено відсутність підтвердження витрат на транспортування, оскільки надана довідка не відповідає вимогам транспортного перевізного документа кими відповідно до Наказу МФУ від 24.05.2012 року № 599 є рахунок фактура (акт виконаних робіт) від виконання договру про надання транспортно-експедиційних послуг, банківські платіжні документи, калькуляція транспортних витрат.

Частина 2 ст. 53 МК України визначає надання документів, що містять відомості про вартість перевезенняя оцінюваних товарів. При цьому вказана норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів.

Суд погоджується з обґрунтуваннями позивача, що довідка про транспортні витрати №145 від 27.04.2023 містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення Констанція (Румунія) до п/п Орлівка (Україна) та містить номери контейнерів (MRKU5068970 та MRKU5311776) місить номер CMR (970 та 776), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення та дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки.

Відповідно до позиції ВС КАС викладеної у Постанові від 31.05.2019 р. по справі №804/16553/14, суд зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезеная, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами моокуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка протрапспортпі витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Виходячи з наведеного, суд вважає безпідставним коригування заявленої декларантом ціни у цьому спорі з підстави відсутності документів підтверджуючих вартість перевезення, оскільки надана декларантом довідка є такими документом та містить відомості про вартість перевезення товарів.

Щодо технічної помилки при складанні Інвойс UASH2302A від 25.02.2023 та зазначення номер SWIFT «CITIU5 33 » замість вірного « CITIUS 33» суд зазначає, що вона є очевидною та допущеною не позивачем, а продавцем і не впливає на визначення митної вартості товару, оскільки відповідно до умов зовнішньоекономічного договіру №100SH-RIO19 від 02.01.2019 порядок оплати за поставлений товар, визначається відповідно до Рахунку проформи (п.5.2.). Оплата за поставлений Товар здійснена на підставі Рахунку проформи UASH2302 від 23.01.2023, яка відповідно до умов контракту є підставою для оплати. Зазначені документи визначають митну вартість товару і підтверджують розрахунки.

Суд зазначає, що наявність технічної помилки у документі, за умови, що зміст інформації, яка помилково не була вказана, може бути встановлений на основі відомостей з інших документів, поданих до митного контролю, дає підстави стверджувати, що така технічна помилка у документі не впливає на його доказову силу та на визначення митної вартості. Таким чином, наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься та у інших документах.

В рішенні про корегування митної вартості відповідачем зазначено також, що надані банківські платіжні документи №52 та №62 про оплату товару не збігаються з фактурною вартістю, що вказана у гр. 22 та 42 митної декларації.

Заперечуючи проти таких висновків позивач зазначає, що відповідно до умов контракту поставка товару здійснюється партіями. Відповідно до банківських платіжних документів №52 та №62 покупець (ТОВ « 100 ШИН+») здійснив оплату за декілька партій товару в тому числі за партію товару, що оцінюється. До митного оформлення були надані платіжне доручення №52 від 25.01.2023 на суму 34 544,00 дол. США та платіжне доручення №62 від 05.04.2023 на суму 39 784,88 дол.США, що дорівнює - 74 328 ,88 дол. США, та відповідає 100 % оплаті за дві партії товару, що були поставлені за Інвойс №UASH2302A від 25.02.2023 та Інвойс №UASH2302B від 25.02.2023 року.

Суд перевірив такі пояснення позивача та звірив їх з наданими документами, а тому приходить до висновку, що вони є логічними, обґрунтованими та повністю підтверджують викладену позицію.

Крім того, листом ТОВ « 100 ШИН +» від 02.05.2023, позивач повідомив відповідача, що відповідно до банківських платіжних документів №52 та №62 позивач здійснив передплату декілька партій товару в тому числі за партію товару, що була заявлена до митного оформлення.

З цього приводу відповідач пояснень не надає та залишається на своїй позиції.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази та не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду, такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що ТОВ « 100 ШИН +» разом з митними деклараціями було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ « 100 ШИН+» задовольнити повністю.

Визнати прогтиправними та cкасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2023/000333 та №UA500020/2023/000332 від 05.05.2023 року Одеської митниці.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про корегування митної вартості №UA500020/2023/000096/2 від 05.05.2023 №UA500020/2023/000095/2 від 05.05.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, Державної митної служби України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» (, 07455, Київська область, Броварський район, сільрада Княжицька, автодорога Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 25 км.) судовий збір у сумі 2 147,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.