Справа № 200/3112/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року справа №200/3112/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 р. у справі № 200/3112/23 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення індексації грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ), в якому просила: визнати протиправною бездіяльності щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 28.02.2018 включно; стягнути індексацію грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 28.02.2018 у сумі 22678 гривень 19 копійок із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; визнати протиправною бездіяльність щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.02.2020 включно; стягнути індексацію-різницю грошового забезпечення 4088 гривень 14 копійок в місяць у загальній сумі 97692 гривні 45 копійок за період з 01.03.2018 по 26.02.2020 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при розгляді справи №200/10730/20-а не було визначено суму належної позивачу індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 26.02.2020, коефіцієнт індексації, розмір грошового забезпечення, яке підлягає індексації, розмір індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.02.2020 дані вимоги не розглядались, не були предметом оцінки, оскільки під час розгляді справи №200/10730/20-а відповідачем ще не було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 26.02.2020 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та не було визначено грошове забезпечення, що підлягає індексації.

Після виконання рішення суду у справі №200/10730/20-а змінились обставини справи, а саме: відповідачем проіндексовано не повне грошове забезпечення позивача у межах прожиткового мінімуму, а посадовий оклад, який значно менший прожиткового мінімуму, як наслідок виплачено значно меншу суму індексації, а також не виплачено індексацію-різницю за період з 01.03.2018 року по 26.02.2020 року.

Отже, під час розгляду справи №200/10730/20-а було відсутнє порушення прав позивача в частині неправильно розрахованої відповідачем суми індексації грошового забезпечення.

Також, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.01.2022 у справі №200/10730/20-а, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2023, позивачу відмовлено у задоволенні заяви у порядку статті 383 КАС України.

Крім того, Першим апеляційним адміністративним судом у постанові від 07.11.2022 у справі №200/313/22 щодо скасування постанови державного виконавця про право контролювати розмір виплаченої військовою частиною НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення, зазначено, зокрема, що підставою виникнення даного спору є незгода позивача з розрахованою боржником сумою індексації, яку у подальшому було сплачено та у зв`язку з чим виконавче провадження було закрито. Постановою заступника начальника відділу Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.11.2021 року по ВП № 66177801 закінчено виконавче провадження на підставі п. 9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»(виконавчий документ виконано, суму боргу нараховано та сплачено на користь стягувача у повному обсязі в добровільному порядку). В якості підтвердження виконання рішення суду військовою частиною надано довідку-розрахунок від 19 травня 2021 року № 270, відповідно до якої заборгованість зі сплати індексації за період з 26.06.2017 по 28.02.2018 позивачу складає 11352,78 грн., виплату якої позивачем підтверджено. Тобто, із наданих державному виконавцю документів вбачається, що рішення суду боржником не виконано, розмір заборгованості не був прямо встановлений рішенням суду, через що державний виконавець не мав можливості безпосередньо перевірити повноту виконання судового рішення боржником. Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Скаржник наголошує, що Першим апеляційним адміністративним судом у постанові від 07.11.2022 у справі №200/313/22 прямо зазначено, що державний виконавець позбавлений права контролювати правильність розрахунку боржником суми індексації грошового забезпечення, якщо така не визначена у судовому рішенні та відповідно у виконавчому документі.

Таким чином позивач має право звернутись до суду із новим адміністративним позовом щодо нового спору про розмір належної позивачу індексації у грошовому еквіваленті.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення суду, що набрало законної сили, а саме рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі 200/10730/20-а.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.

Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.

При цьому, суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопаді 2020 року ОСОБА_1 зверталася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила: визнати протиправною бездіяльність щодо виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 26.02.2020 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 26.06.2017 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 26.02.2020 березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 26.02.2020 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 26.06.2017 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 26.02.2020 березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі 200/10730/20-а задоволено у повному обсязі вищезазначений позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 : визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.06.2017 по 26.02.2020 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 26.06.2017 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 26.02.2020 березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 26.02.2020 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 26.06.2017 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 26.02.2020 березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Отже, предметом розгляду у цій справі було право позивача на проведення індексації за спірний період. У межах зазначеної справи спірним питанням є визначення базового місяця, який необхідно застосовувати для проведення індексації, та не згода позивача з невірним визначенням відповідачем базового місяця для її обрахунку.

За результатами виконання рішення суду, відповідачем було нараховано та виплачена сума індексації грошового забезпечення.

Позивач не погодившись з діями відповідача в частині розрахунку індексації та правильності її обчислення, звернувся до суду із цим позовом, в якому просила: визнати протиправною бездіяльності щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 28.02.2018 включно; стягнути індексацію грошового забезпечення за період з 26.06.2017 по 28.02.2018 у сумі 22678 гривень 19 копійок із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; визнати протиправною бездіяльність щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.02.2020 включно; стягнути індексацію-різницю грошового забезпечення 4088 гривень 14 копійок в місяць у загальній сумі 97692 гривні 45 копійок за період з 01.03.2018 по 26.02.2020 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Відповідно п.13 Порядку №1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.

Суд звертає увагу, що предметом позову у цій справі є саме питання розрахунку індексації грошового забезпечення та її розміру. Вказане не було предметом правової оцінки судами у справі №200/10730/20-а, оскільки перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення з урахуванням Порядку №1078 не здійснювалася.

Таким чином, вказані вимоги, що є предметом позову у справі №200/10730/20-а не є тотожними вимогам у цій справі.

Висновки колегії суддів у даній справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 30 березня 2023 року по справі №200/2737/21-а та від 28 червня 2023 року по справі №200/4258/22, від 15 грудня 2022 року у справі № 460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, від 13 липня 2023 року справа №560/832/23, від 27 липня 2023 року справа № 560/10793/22.

Враховуючи наведене та положення КАС України та зважаючи, що вищезазначені вимоги позивача, щодо яких приймались рішення про відмову у відкритті провадження не є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі та справі № 200/10730/20-а, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з частково неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 р. у справі № 200/3112/23 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 12 жовтня 2023 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

А.В. Гайдар