Справа № 460/49932/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2023 року м. Рівне №460/49932/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування трудового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 і страхових виплат із заробітної плати до Пенсійного фонду України згідно законодавства з 03.08.1992 по 23.10.2007 на період призначення пенсії по інвалідності з 05.10.2017;

- визнати право на отримання пенсії по інвалідності з урахуванням трудового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 і страхових виплат із заробітної плати до Пенсійного фонду України з 03.08.1992 по 01.01.2004 згідно із законом "Про пенсійне загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та період з 01.01.2004 по 23.10.2007 згідно із законом "Про пенсійне загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на період призначення пенсії по інвалідності з 05.10.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії за період з 05.10.2017 і здійснювати пенсійні виплати згідно із законодавством, з урахуванням трудового стажу згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 із урахуванням страхових внесків із заробітної плати до Пенсійного фонду з 03.08.1992 по 23.10.2007, які не врахували в Пенсійному фонді України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу при здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV протиправно не зараховано деякі періоди стажу з 03.08.1992 по 23.10.2007 згідно із трудовою книжкою та сплаченими страховими внесками із заробітної плати на період призначення пенсії по інвалідності з 05.10.2017.

Ухвалою суду від 13.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки органом Пенсійного фонду відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 враховано періоди робити з 03.08.1992 по 16.11.1992, з 28.11.1994 по 01.09.1995, період служби в органах внутрішніх справ з 19.09.1995 по 31.12.2003. Періоди трудової діяльності з 01.01.2004 до страхового стажу зараховано згідно із даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відомості про суму грошового забезпечення та сплату грошових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2004 по 22.12.2004 відсутні. Відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 11.10.2023 закрито провадження в частині позовних вимог про визнання права на отримання пенсії по інвалідності на період призначення пенсії по інвалідності з 05.10.2017.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Рівненської області та отримує пенсію по інвалідності.

12.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо надання роз`яснення стосовно нарахування пенсії.

Листом від 10.11.2022 №22566-21990/М-02/8-1700/22 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , враховано періоди роботи з 03.08.1992 по 16.11.1992, з 28.11.1944 по 01.09.1995, період служби в органах служби внутрішніх справ з 19.09.1995 по 31.12.2003. Періоди трудової діяльності з 01.01.2004 до страхового стажу зараховано згідно із даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно із даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків, зокрема за період з 01.01.2004 по 22.12.2004, відсутні. Після проведеного перерахунку страховий стаж для обчислення пенсії за віком, з якої визначається пенсія по інвалідності ІІ групи, з 05.10.2017 склав 39 років 1 місяць у тому числі 21 рік 11 місяців 12 днів - наявний стаж (зарахований по 30.09.2017) та 17 років 1 місяць 18 днів - додатковий стаж (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

За приписами ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із абз.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами абз.2 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 суд встановив, що:

- 03.08.1992 ОСОБА_1 прийнято на роботу в Рівненське міське підрядне ремонтно - будівельне управління №7 на посаду стояла 3 розряду. Підстава: наказ №24 від 03.08.1992 (запис №1);

- 16.11.1992 ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з призовом на військову службу згідно з п.3 ст.36 КЗпП України. Підстава: наказ №37 від 16.11.1992 (запис №2);

- з 30.11.1992 по 11.11.1994 ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах України. Військовий квиток НОМЕР_3 (запис №3);

- 28.11.1994 ОСОБА_1 прийнято на роботу в Орендне підприємство Рівненська виробнича ремонтно - будівельна фірма "Рембуд" столяром будівельним по 3 розряду. Підстава: наказ №477 від 24.11.1994 (запис №5);

- 01.09.1995 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням згідно із ст.38 КЗпП України. Підстава: наказ №123-к від 01.09.1995 (запис №6);

- 19.09.1995 ОСОБА_1 прийнято на роботу у Відділ Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області. Підстава: наказ №63 о/с від 15.09.1995 (запис №7);

22.12.2004 ОСОБА_1 звільнено. Підстава: наказ №120 о/с від 22.12.20045 (запис №8);

24.02.2006 ОСОБА_1 прийнято на роботу в ДП "Ефорт-22" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт" на посаду охоронника 1 категорії. Підстава: наказ №8-к від 23.02.2006 (запис №9);

01.01.2007 ОСОБА_1 звільнено по переводу в ДП Ефорт-29" згідно з п.5 ст.36 КЗпП України. Підстава: наказ від 01.01.2007 (запис №10);

04.01.2007 ОСОБА_1 прийнято по переводу на роботу в ДП "Ефорт-29" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт" на посаду охоронника 2 категорії. Підстава: наказ №2-к від 03.01.2007 (запис №11);

- ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України. Підстава: наказ №56-к від 23.10.2007 (запис №12).

При цьому, будь-яких виправлень чи неточностей такі записи не містять.

Таким чином, записи трудової книжки повністю підтверджують зайнятість позивача в період, зокрема, з 01.01.2004 по 22.12.2004 у відділі Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області, з 24.02.2006 по 01.01.2007 в ДП "Ефорт-22" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт", з 04.01.2007 по 23.10.2007 в ДП "Ефорт-29" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт".

При цьому, за змістом таблиці форма РС-право №26, органом Пенсійного фонду не зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004, що становить 1 місяць, з 24.02.2006 по 01.01.2007, що становить 10 місяців 9 днів, з 04.01.2007 по 23.10.2007, що становить 9 місяців 19 днів, що в загальній сумі незарахованих періодів роботи складає 1 рік 8 місяців 28 днів.

Судом встановлено, що згідно із довідками Приватного акціонерного товариства "Рембуд" від 01.09.2022 №48 та №49, ОСОБА_1 дійсно працював в Ровенському міськбудуправлінні з 03.08.1992 (наказ від 03.08.1992 №24) по 16.11.1992 (наказ від 06.11.1992 №37) та в Орендному підприємстві "Рівненська виробнича ремонтно-будівельна фірма "Рембуд" з 28.11.1994 (наказ від 28.11.1994) по 01.09.1995 (наказ від 01.09.1995 №123).

Окрім цього, судом встановлено, що згідно із довідкою Управління поліції охорони в Рівненській області Національної поліції України від 14.09.2022 №1387/43/37-2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно служив в органах внутрішніх справ з 19.09.1995 (наказ ВДСО при УМВС України в Рівненській області від 15.09.1995 №63 о/с) по 22.12.2004 та звільнений за власним бажанням по ст.63 п.Ж (за власним бажанням) (наказ ВДСО при УМВС України в Рівненській області від 22.12.2004 №120 о/с).

Згідно із довідкою Управління поліції охорони в Рівненській області Національної поліції України від 19.09.2022 №1405/43/37/01-2022, за період з 19.09.1995 по 22.12.2004 страхові внески не нараховувалися і до Пенсійного фонду не сплачувалися відповідно до Закону України "Про міліцію".

Як зазначає відповідач, підставою для незарахування, зокрема з 01.01.2004 по 22.12.2004, трудової діяльності позивача до його страхового стажу є відсутність у реєстрі застрахованих осіб відомостей про сплату страхових внесків за позивача як застраховану особу страхувальником.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з абз.2 ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною першою статті 15 Закону №1058-IV визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є, зокрема, страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.14 Закону №1058-IV, страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці.

Згідно з ч.2 ст.20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058-IV).

Відповідно до положень ст.106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Частиною першою статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Отже, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для незарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 23.07.2019 у справі №617/927/17.

Таким чином, усі місяці роботи, в тому числі, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі-працівнику заробітну плату та нараховувало відповідні страхові внески з неї, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні або незалежно від того, чи обліковуються вказані страхові внески відповідачем у реєстрі застрахованих осіб.

Відповідно до п.1 ст.12-1 Закону №2464-VI, Пенсійний фонд України формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У частині другій статті 20 Закону №2464-VI зазначено, що персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Таким чином, суд констатує, що внаслідок невиконання ВДСО при УМВС України в Рівненській області обов`язку зі сплати страхових внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи з 01.01.2004 по 22.12.2004.

При цьому, позивач не може нести відповідальність у виді позбавлення права на включення таких періодів роботи до страхового стажу за невиконання ВДСО при УМВС України в Рівненській області як роботодавцем та страхувальником своїх обов`язків щодо сплати відповідних страхових внесків, адже згідно із Законом №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе саме такий страхувальник (роботодавець).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що несплата ВДСО при УМВС України в Рівненській області за позивача страхових внесків не є підставою для незарахування позивачу вищевказаних періодів до страхового стажу. Відтак, такі періоди роботи позивача мали бути зараховані до страхового стажу позивача. Незарахування відповідачем до страхового стажу позивача означених періодів порушує його право на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом №1058-IV.

Таким чином, доказами, що містяться в матеріалах справи, підтверджується незарахування відповідачем до страхового стажу позивача при перерахунку для обчислення пенсії за віком, з якої визначається пенсія по інвалідності ІІ групи, з 05.10.2017 періодів роботи у Відділі Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області з 01.01.2004 по 31.12.2004, в ДП "Ефорт-22" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт" з 24.02.2006 по 01.01.2007 та в ДП "Ефорт-29" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт" з 04.01.2007 по 23.10.2007.

Оскільки частина спірних періодів роботи позивача (з 03.08.1992 по 16.11.1992, з 28.11.1994 по 01.09.1995 та з 19.09.1995 по 31.12.2003) охоплюються періодом, зарахованим відповідачем до його стажу роботи, то позовні вимоги в частині зарахування до трудового стажу позивача періодів роботи з 03.08.1992 по 16.11.1992, з 28.11.1994 по 01.09.1995 та з 19.09.1995 по 31.12.2003 є безпідставними та необґрунтованими.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах суперечить вимогам чинного законодавства України.

Відтак, порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування страхового стажу для обчислення пенсії за віком, з якої визначається пенсія по інвалідності ІІ групи з 05.10.2017, періодів роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 у Відділі Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області, з 24.02.2006 по 01.01.2007 в ДП "Ефорт-22" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт", з 04.01.2007 по по 23.10.2007 в ДП "Ефорт-29" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт", а також відновлення порушеного права шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача означені періоди роботи та провести перерахунок його пенсії з урахуванням вказаного стажу.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушене право, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення абзацу 6 частини четвертої статті 42 Законом №1058-IV, згідно з якою обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Оскільки пенсія по інвалідності ІІ групи призначена позивачу з 05.10.2017, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 05.10.2017.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене, позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 фактично було заявлено одну вимогу немайнового характеру. Під час звернення до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40грн згідно з квитанцією від 02.12.2022 №24.

Оскільки позов містив одну вимогу немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягає задоволенню, то розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати із сплати судового збору в сумі 992,40грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування при призначенні ОСОБА_1 з 05.10.2017 пенсії по інвалідності ІІ групи до його загального страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 у Відділі Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області, з 24.02.2006 по 01.01.2007 в ДП "Ефорт-22" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт" та з 04.01.2007 по 23.10.2007 в ДП "Ефорт-29" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в відділі Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області з 01.01.2004 по 31.12.2004, в ДП "Ефорт-22" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт" з 24.02.2006 по 01.01.2007 та в ДП "Ефорт-29" ЗАТ "Агенство економічної безпеки "Ефорт" з 04.01.2007 по 23.10.2007 та провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.10.2017 з урахуванням вказаного стажу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Олександра Борисенка, буд.7, м.Рівне, Рівненська обл., 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Рішення складено 11 жовтня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар