Справа № 420/19886/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі звільнення зі служби ОСОБА_1 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 14 місяців служби з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» , нарахованої та виплаченої у період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. у загальному розмірі 330000,00 грн.;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 , у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 14 місяців служби з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» , нарахованої та виплаченої у період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. у загальному розмірі 330000,00 грн.;

- визнати протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невнесення у довідку ОСОБА_1 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 8 п. 7 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. №393 (зі змінами) №359 від 08 листопада 2022 року відомостей про фактично отриманих сум ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. у загальному розмірі 330000,00 грн.;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити довідку ОСОБА_1 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та абзацу 8 п. 7 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. №193 (зі змінами) №359 від 08 листопада 2022 року відомостей про фактично отриманих сум ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. у загальному розмірі 330 000,00 грн. та направити вказану довідку до відповідного Головного управління Пенсійного фонду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у Одеському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки відповідно до Витягу з Наказу №104 від 16 травня 2023 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу нараховувалась на виплачувалась додаткова винагорода щомісячно, починаючи з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. Позивач звернувся із заявою до відповідача щодо здійснення перерахунку одноразової допомоги при звільненні та включення зазначеної додаткової винагороди до відповідної довідки.

Листом від 18.07.2023 року відповідач надав довідки про нараховану та виплачену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких вбачається не включення додаткової винагороди до одноразової допомоги при звільненні позивачу.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 08.08.2023 року Одеський окружний адміністративний суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду, відкрив провадження у справі № 420/19886/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

03.10.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави для врахування додаткової грошової винагороди у складі грошового забезпечення, з якого повинно бути обчислено одноразову грошову допомога в розмірі місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, а також зазначення відомостей про додаткову грошову винагороду у довідці про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії. ООТЦК та СП діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, та жодної бездіяльності чи протиправних дій з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 допущено не було.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Роздільнянському районному територіального центру комплектування та соціальної підтримки та відповідно до Витягу з Наказу № 104 від 16.05.2023 року позивача звільнено зі служби.

Позивачу нараховувалась на виплачувалась додаткова винагорода відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р.

Згідно довідки-розрахунку про складові одноразової грошової допомоги при звільненні виплаченої ОСОБА_1 було визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні за 14 місяців служби у розмірі 4 % від місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби.

Зазначена одноразова грошова допомога по звільненню була нарахована та виплачена позивачу без врахування додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Також додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не увійшла до суми грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 8 п. 7 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. №393.

Позивач звернувся із заявами до відповідача щодо перерахунку, виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та включення додаткової винагороди до довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсії.

Листами №943/2521 та 943/2520 від 18.07.2023 року відповідач повідомив, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану не належить до складу місячного грошового забезпечення, і, як наслідок, не включається до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, а також не включається до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні пенсії.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування грошової винагороди, що передбачена постановою КМУ №168 до складу одноразової грошової допомоги та до грошового забезпечення для нарахування пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Отже, спірним під час розгляду даної справи є питання щодо правомірності неврахування відповідачем до складу грошового забезпечення позивача додаткової винагороди, відповідно до Постанови КМУ №168, при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ» (далі-Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзац 2 пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ передбачає, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Пунктом 5 цього Порядку, передбачено, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються, зокрема, звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на 30.09.2022), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, з аналізу пункту 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ, пункту 2 Постанови №704 можна дійти висновку про те, що до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

Разом з тим, відповідно до Порядку №260 від 07.06.2018, до одноразової грошової винагороди у разі звільнення до складу грошового забезпечення не входять винагороди.

Вирішуючи питання про те, чи є передбачена Постановою №168 додаткова винагорода у розмірі 30000,00 гривень винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, необхідно виходити з того, що вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) в сумі до 30000, 00 гривень.

Отже, Постановою №168 запроваджено додаткову винагороду у розмірі до 30000,00 гривень, яка носить тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану та підстави виплати та її розмір залежить від наказу командира частини).

На даний час жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, включаються винагороди, які мають постійний характер. В свою чергу, додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), тому відсутні правові підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна обраховуватися одноразова грошова допомога при звільненні позивача з військової служби, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу в період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. відповідно до Постанови №168.

Таким чином відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі звільнення зі служби ОСОБА_1 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 14 місяців служби з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» , нарахованої та виплаченої у період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. у загальному розмірі 330000,00 грн. та зобов`язання Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 , у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 14 місяців служби з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» , нарахованої та виплаченої у період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. у загальному розмірі 330000,00 грн.

Оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн. має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), тому відсутні правові підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 з військової служби, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу в період з 01.03.2022 р. по 31.01.2023 р. відповідно до Постанови № 168, а також відсутні підстави для внесення змін та включення до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для обчислення пенсії, додаткової доплати, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям,1 особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» для призначення позивачу пенсії, а тому в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За умовами частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 10.10.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.