Справа № 380/7730/22
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 рокусправа № 380/7730/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Сколівської міської ради Львівської області, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Сколівської міської ради Львівської області неправомірною та зобов`язати Сколівську міську раду Львівської області прийняти рішення за результатами заяви про надання дозволу на складання проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,4гп в с.Дубина.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач повідомив, що він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,4га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Дубина, Стрийського району, Львівської області. Однак листом відповідача від 17.11.2021 позивача проінформовано про те, що проект рішення з питання позивача не прийнятий, оскільки не отримав необхідної більшості голосів від загального складу ради. На думку позивача, ним до заяви додано всі передбачені законодавством документи. Тому вважає, що у відповідача не було підстав для залишення заяви позивача без задоволення а оскаржуване рішення, позивач вважає, що є необґрунтованим та невмотивованим, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовом.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що при винесенні оскарженої ухвали судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 30.05.2023 року у справі №380/7730/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 про повернення позовної заяви у справі №380/7730/22 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

20.06.2023 після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено суддю Лунь З.І.

Ухвалою від 23.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Відповідно до ч. 13, ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою від 27.06.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали а саме: надання копії паспорта та копії ідентифікаційного номера на підтвердження особи позивача, а також інформації про адресу зареєстрованого місця проживання; уточнення змісту заявлених позовних вимог, приведення у відповідність позовні вимогами відповідно до ст.5, п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України; зазначення власної офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти та номера засобу зв`язку; зазначення усіх даних представника позивача у відповідності до п.2 ч.5, ч.6 ст.160 КАС України; надання додатків, які зазначені в позовній заяві, а також надання примірника позовної заяви з додатками для відповідача, надання доказів сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» або документи.

На виконання вимог вказаної ухвали від 27.06.2023 на адресу суду від представника позивача, ОСОБА_2 , надійшла заява про усунення недоліків.

Однак, сам позивач подав через канцелярію суду заяву про надання розумного часу для укладення нового договору про надання правової допомоги з іншим адвокатом для подальшого виправлення недоліків позовної заяви, так як втратив довіру до адвоката Жарського Т.В. та планує розірвати договір.

Ухвалою від 18.07.2023 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою від 27.06.2023 та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

26.07.2023 на виконання даної ухвали позивач через канцелярію суду подав уточнену позовну заяву, в якій просив:

-визнати протиправною бездіяльність Сколівської міської ради Львівської області, щодо не прийняття акту у формі рішення про розгляд заяви ОСОБА_1 від 15.02.2021 вх. №742/02-09 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4 га. в селі Дубина, Стрийський район, Львівська область;

-зобов`язати Сколівську міську раду Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2021 вх. № 742/02-09 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4 га. в селі Дубина, Стрийський район, Львівська область, відповідно до законодавства, яке було чинним на момент подачі цієї заяви;

-зобов`язати Сколівську міську раду Львівської області прийняти рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (с. Дубина, Стрийський район. Львівська область), з метою передачі у власність ОСОБА_1 .

Ухвалою від 31.07.2023 продовжено розгляд даної адміністративної справи.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини 7 статті 262 КАС України від учасників справи не надходило.

Суд встановив таке.

15.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Сколівської міської ради Львівської області із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,4га для ведення особистого селянського господарства у с. Дубина, Стрийського району, Львівської області. До вказаної заяви позивачем додано копію паспорта та ідентифікаційного номера та графічне зображення розташування бажаної земельної ділянки.

11.11.2021 відбулася 15 сесія Сколівської міської ради 8 скликання, до порядку денного якої було включене питання «Про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: с. Дубина, Стрийський район, Львівська область), з метою передачі у власність ОСОБА_1 ».

За результатами поіменного голосування щодо вказаного проекту рішення «за» проголосувало 0 депутатів, «утримались» - 22 депутатів, «проти» - 0 депутатів, у зв`язку з чим рішення не було прийнято.

Листом від 17.11.2021 №508/02-09 Сколівська міська рада повідомила позивача, про наслідки розгляду даної заяви. Таким чином, за наслідками поіменного голосування жодного з рішень, відповідачем не приймалось

Позивач вважає, що відповідач мав прийняти одне з двох рішень: про надання або про відмову у наданні йому відповідного дозволу. Неприйняття рішення за наслідками розгляду його заяви, на думку позивача, вказує на бездіяльність відповідача, з позовом про оскарження якої він звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Вказані норми кореспондуються із частиною 1 статті 122 Земельного Кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлено судом, позивач звернувся до Сколівської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Так, згідно із частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 Земельного кодексу України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з наведених норм, стаття 118 Земельного кодексу України містить виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відповідач, в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов`язків, зобов`язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з`ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання. З огляду на вимоги частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2019 у справі №820/688/17, в якому Суд наголосив, що рішення відповідача про відмову в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не може відповідати критеріям, установленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не надає чіткої та зрозумілої відповіді стосовно наявності причини (причин), які унеможливлюють позитивне вирішення порушеного позивачем питання. Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України така відмова має бути мотивованою, а підставою відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Натомість, як встановлено судом, відповідачем, за результатом розгляду поданої позивачем заяви, поданого в межах норм ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України, не було прийнято взагалі жодного рішення (ні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, ні мотивованої відмови у його наданні).

Відсутність належним чином оформленого рішення Сколівської міської ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на винесення такої заяви на розгляд на 15 сесії 8 скликання сколівської міської ради, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач не розглянув заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та не прийняв обґрунтованого рішення у відповідності до вимог Земельного кодексу України, обґрунтованих заперечень щодо вказаного відповідачем не надано, а тому, в даному випадку, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не здійсненні належного розгляду заяви позивача, як того вимагає ст.118 Земельного кодексу України, оскільки вищезазначеними нормами права не закріплено за суб`єктом владних повноважень права утримуватись від прийняття відповідного рішення за результатом розгляду питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Така бездіяльність відповідача не відповідає вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Сколівської міської ради Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2021 вх. № 742/02-09 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4 га. в селі Дубина, Стрийський район, Львівська область, відповідно до законодавства, яке було чинним на момент подачі цієї заяви та прийняти рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (с. Дубина, Стрийський район. Львівська область), з метою передачі у власність ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача, суд враховує роз`яснення, які наведені в пункті 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яких у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду. За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде зобов`язання Сколівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2021 вх. № 742/02-09 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4 га. в селі Дубина, Стрийський район, Львівська область, з урахуванням висновків суду.

Крім того, щодо обраного позивачем способу захисту суд звертає увагу на таке.

Відповідно до підп.5 п.27 розділу Х Перехідні положення ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Враховуючи те, що відповідачем було допущено бездіяльність, а також беручи до уваги підп.5 п.27 розділу Х Перехідні положення ЗК України, суд дійшов висновку, що захистити порушене право позивача у спосіб зобов`язуючи відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою не видається можливим.

Тому у задоволенні позову у цій частині належить відмовити.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Сколівської міської ради Львівської області (місцезнаходження: 82600, Львівська область, Сколівський район, м.Сколе, м-н Незалежності, 1; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сколівської міської ради Львівської області щодо неприйняття рішення на сесії про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,4га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с.Дубина, Стрийського району, Львівської області.

Зобов`язати Сколівську міську раду протягом місяця з дня набрання даним рішенням законної сили на пленарному засіданні сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2021 вх. № 742/02-09 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення v власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,4га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с.Дубина, Стрийського району, Львівської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сколівської міської ради Львівської області (місцезнаходження: 82600, Львівська область, Сколівський район, м.Сколе, м-н Незалежності, 1; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.