Справа № 161/15485/23
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/276/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 25.08.2023 року інспектором роти № 4 БУПП у Тернопільській обл. ДПП. лейтенантом поліції Локайчуком В.Є. було винесено щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія ЕАТ № 7597622, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (далі постанова). Зі змісту постанови слідує, що він 25.08.2023 року о 12:19, на 422 км. а/д М-19, у смт. Товсте, керуючи транспортним засобом Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 86 км./год. при дозволеній 50 км./год, чим порушив вимоги п. 12.9 «б» ПДР України. Однак, із оскаржуваною постановою він категорично не погоджується та вважає її незаконною. Вказує, що на ділянці дороги, де фіксувалася швидкість його руху, він їхав позаду іншого транспортного засобу білого кольору. Оскільки вказаний автомобіль обмежував огляд, тому й перевищення швидкості ймовірно зафіксоване саме даного транспортного засобу. Враховуючи наведене, а також інші порушення, допущенні інспектором при розгляді щодо нього справи про адміністративне правопорушення, просить суд скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо нього закрити, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

Одночасно з цим, позивачем подано заяву про поновлення строку на звернення до суду з вказаним позовом, яка обгрунтована тим, що оскаржувану постанову він фактично отримав засобами поштового зв`язку 04.09.2023 року, оскільки така на місці розгляду справи йому врученою не була.

26.09.2023 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що фіксація порушення позивачем вимог п. 12.9 «б» ПДР України здійснена цілком правомірно та підтверджується належними та допустимими доказами. Вважає, що дане рішення суб`єкта владних повноважень було винесено із повною відповідністю норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.09.2023 року замінено неналежного відповідача інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Локайчука Василя Євгеновича на належного відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові та електронні докази, надані сторонами у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, оскаржувана постанова була фактично отримана ОСОБА_1 04.09.2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на подання даного позову.

Судом встановлено, що 25.08.2023 року інспектором роти № 4 БУПП у Тернопільській обл. ДПП. лейтенантом поліції Локайчуком В.Є. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, ЕАТ № 7597622 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 25.08.2023 року о 12:19, на 422 км. а/д М-19, у смт. Товсте, керуючи транспортним засобом Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкість 86 км./год. при дозволеній 50 км./год, чим порушив вимоги п. 12.9 «б» ПДР України. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000532 (а.с. 11).

Згідно п. 12.9 «б» ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом, позивач свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 1 ст. 122 КУпАП не визнає та стверджує, що вимог ПДР України він не порушував.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 12.9 «б» ПДР України, як підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, стороною відповідача було долучено, з-поміж іншого, фото витяг із лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000532, на якому зафіксовано транспортний засіб Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, та транспортний засіб білого кольору, ззовні схожий на легковий мікрофургон, який рухається попереду останнього.

У своєму позові ОСОБА_1 заперечує факт перевищення швидкості за наведених в оскаржуваній постанові обставин.

Натомість, вищевказані доводи стороною відповідача в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в жодній мірі не спростовані.

Зокрема, до свого відзиву УПП у Тернопільській обл. ДПП не було долучено відеозапису із лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000532, на якому достовірно було б зафіксовано, що в момент фіксації вимірювання швидкості руху було здійснено саме відносно автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто, що центр об`єктиву приладу був зафіксований на державному номерному знаку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Відсутність вищевказаного доказу позбавляє суд беззаперечно встановити факт порушення позивачем вимог п. 12.9 «б» ПДР України, а саме: що саме водій автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , а не транспортного засобу білого кольору, ззовні схожого на легковий мікрофургон, 25.08.2023 року о 12:19, на 422 км. а/д М-19, у смт. Товсте, рухався із перевищенням встановленої швидкості руху.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд наголошує, що лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 19.02.2020 року в справі № 204/8036/16-а.

Інші доводи сторін жодним чином не впливають на висновки суду, оскільки відсутність відеозапису із лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000532, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

На підставі ст.ст. 122, 251, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАТ № 7597622 від 25.08.2023 року.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 БУПП у Тернопільській обл. ДПП лейтенанта поліції Локайчука В.Є. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАТ № 7597622 від 25.08.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 11 жовтня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук