Справа № 200/17137/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року справа №200/17137/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д. розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Лємєшева Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 червня 2023 року у справі № 200/17137/21 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття всіх заходів реагування при перевірці питання щодо вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язання вжити заходи реагування шляхом проведення об`єктивної та всебічної перевірки за фактом вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язання повторно розглянути питання щодо вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ;

- визнання ситуації, за якою ОСОБА_1 зазнав обмеження у визнанні та реалізації його права у підтримці його найвищих інтересів та захисту прав з боку батька - формою прямої дискримінації з боку відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області;

- визнання ситуації, за якою ОСОБА_1 зазнав обмеження у визнанні та реалізації права вільно висловлювати погляди при перевірці питання щодо вчинення відносно нього домашнього насильства - формою прямої дискримінації з боку відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області;

- визнання ситуації, за якою ОСОБА_1 зазнав обмеження у реалізації права бути заслуханим через батька при перевірці питання щодо вчинення відносно нього домашнього насильства - формою прямої дискримінації з боку відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області;

- стягнення моральна шкоди в сумі 1000000 грн.

Ухвалою суду від 19.04.2023 року допущено заміну відповідача у справі Відділ поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області на Маріупольське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2023 в задоволені позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин. Вважає, що твердження суду про те, що без згоди матері малолітньої дитини, організувати проведення бесіди з дитиною у спеціально створених безпечних умовах неможливо є хибним, оскільки відповідно до абзацу третього пункту 14 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 року № 585, згода кривдниці на проведення бесіди з дитиною у безпечних умовах та за участю психолога не потрібна.

В даному випадку, підхід, при якому можливість проведення бесіди з ОСОБА_1 ставилась в залежність від згоди на це кривдниці-матері, не був дієвим і не відповідав цілям статті 19 Конвенції про права дитини в сенсі обов`язку вжиття державними органами ефективних процедур при розслідуванні випадків жорстокого поводження з дітьми.

Крім того, з матеріалів справи в електронному суді вбачається відсутність заяви матері дитини щодо заперечення проведення бесіди з малолітнім сином з використанням методики «Зелена кімната» у присутності батька.

Також суд не врахував доводів представника дитини про те, що бесіда повинна була проводитись не тільки у безпечному місці в сприятливих умовах для дитини, а і з залученням психолога, про що прохав батько у своїй заяві до поліції та звертав увагу на це у позові.

Незалучення ж батька призвело до порушення конвенційного права дитини бути поінформованим (стаття 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей), унеможливило отримання всієї відповідної інформації дитиною, в тому числі отримання консультації через батька про можливість висловлювати свої думки і можливі наслідки реалізації цих думок при прийнятті рішення по розгляду питання щодо вчинення відносно нього домашнього насильства.

Суд не врахував доводів позивача про те, що за таких обставин органом поліції не визнавалось право дитини вільно висловлювати свої погляди, важливості ролі батька у захисті та підтримці прав та найвищих інтересів своєї дитини та права брати участь у такому захисті і підтримці, як це передбачено вказаною вище Європейською конвенцією, суд не розглянув по суті вимогу позивача про те, що малолітній зазнав у такому випадку дискримінаційного поводження за ознакою батьківства, коли був поставлений в ситуацію, в якій зазнав обмежень у реалізації вказаного права, через те, що поліція залучила при перевірці звернення лише матір.

Суду надавались докази, з яких вбачається, що дитина відверто зізнається про обставини побиття лише у присутності батька, а за присутності матері він боїться подальшого покарання та насильства від кривдниці, проте суд не вивчав ці докази.

На думку апелянта, мало місце порушення права на повагу до приватного життя дитини, тому що органи влади - поліція, в тому числі суд, не зробили належної спроби вивчити складну життєву ситуацію в якій опинився малолітній, поліцією, незважаючи на надані чисельні докази, не тільки не було проведено належного розслідування стверджуваних фактів домашнього насильства, а навіть не було забезпечено опитування дитини у безпечних умовах, з залученням батька та психолога; суд проігнорував надані позивачем докази та не перевірив доводи, які наводились щодо невчинення поліцією всіх заходів реагування та інших заявлених у позові вимог, не здійснив захист прав дитини у спосіб, який не суперечить закону, як просив позивач.

З боку ОСОБА_3 вчинялись дії, які є втручанням матері у психологічну та фізичну недоторканість свого ж сина, тобто у сфері його приватного життя, обов`язком влади, за цих обставин справи, мало бути повне та всебічне розслідування викладених фактів із застосуванням ефективних заходів на запобігання насильства відносно дитини, але цього зроблено не було.

Вказане свідчить про те, що органи влади тривалий час не виконують очікуваних дитиною своїх позитивних обов`язків за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не виявили поваги до приватного життя дитини та не провели належного розслідування стверджуваних фактів насильства, тому було порушено статтю 8 Конвенції у цьому аспекті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

Позивач - ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю - ОСОБА_3 .

12 жовтня 2021 року позивач, як законний представник свого сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, як органу опіки та піклування із заявою про захист прав ОСОБА_1 .. У вказаній заяві ОСОБА_2 повідомив про скарги сина на вчинення фізичного та психологічного насильства його матір`ю та просив: перевірити таку заяву, особисто організувати та перевірити стан її розгляду, запросити ОСОБА_2 на засідання відповідального органу, що буде розглядати заяву; надати ОСОБА_1 психологічну допомогу на безоплатній основі; провести у безпечному місці та/або у спеціально створених безпечних умовах бесіду з ОСОБА_1 в присутності батька, за участю психолога, який має відповідну кваліфікацію або пройшов відповідне навчання щодо особливостей проведення такої бесіди з дітьми, за відсутності ОСОБА_3 (мати дитини); здійснити психологічну діагностику та аналіз динаміки психологічного, розумового і соціального розвитку дитини - ОСОБА_1 , із залученням практичного психолога закладу та /або установи освіти, в присутності батька - ОСОБА_4 ; про час, період та місце надання психологічної допомоги (проведення бесіди, діагностики) з дитиною завчасно інформувати батька за номером телефону або письмово; вжити усі інші передбачені Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та Законом України «Про соціальні послуги» заходи; письмово повідомити ОСОБА_2 про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення, надати на електронну поштову адресу разом з матеріалами перевірки (а.с. 5-7).

Відділ соціально-правового захисту дітей управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради направив до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області повідомлення від гр. ОСОБА_2 , який діє в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_1 , про вчинення фізичного та психологічного насилля з боку матері гр. ОСОБА_3 .

Листом від 22 жовтня 2021 року № 7892/103/04-2021 відділ поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області повідомив начальника Відділу соціально-правового захисту дітей управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про те, що факт домашнього насильства не підтвердився. Оскільки в ході перевірки за вказаним фактом був здійснений спільний з інспектором «Служби у справах дітей» вихід на місце мешкання гр. ОСОБА_3 , остання була опитана та повідомила, що ніякого фізичного та психологічного насилля з її боку по відношенню до дитини не відбувається, свої батьківські обов`язки виконує в повній мірі. Також повідомлено, що в присутності матері був опитаний малолітній, який заперечив щодо фізичного або психологічного насилля з боку матері. Повідомлено про проведення профілактичної бесіди з гр. ОСОБА_3 та про попередження останньої про адміністративну відповідальність (а.с. 10).

За запитом позивача від 17 листопада 2021 року щодо надання документів, що створені та отримані в процесі перевірки за фактом розгляду повідомлення про вчинення домашнього насильства, Відділ поліції № 2 листом від 23 листопада 2021 року повідомив про здійснення 21 жовтня 2021 року посадовою особою інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області Остапенко О.В., спілкування з ОСОБА_1 в присутності законного представника та представника Управління «Служба у справах дітей», під час якого складено акт обстеження ризиків та потреб малолітнього. Також надано копію пояснень та копію рапорту співробітника поліції (а.с. 11-14).

За ст. 52 Конституції України будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Згідно ч. 2 статті 6 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, формуванню навичок здорового способу життя тощо.

За ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідност дитини.

Держава здійснює захист дитини від:усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальнее насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, якіїх замінюють.

Держава через органи опіки і піклування, служби у справах дітей, центри соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, кол-центр з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей у порядку, встановленом узаконодавством, надає дитині та особам, які піклуються про неї, необхідну допомогу у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дитиною, передачі інформації про ці випадки для розгляду до відповідних уповноважених законом органів для проведення розслідування і вжиття заходів щодо припинення насильства.

Дитина вправі особисто звернутися до органу опіки та піклування, служби у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакоюстаті та насильству стосовно дітей, інших уповноважених органів за захистом своїх прав, свобод і законних інтересів.

Розголошення чи публікація будь-якої інформації про дитину, що може заподіяти їй шкоду, без згоди законного представника дитини забороняється.

Процедура розгляду скарг дітей на порушенняїх прав і свобод, домашнє насильство та інші прояви жорстокого поводження з дитиною встановлюється законодавством.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року (далі - Закон № 2229-VIII) дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), це особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь(пункт 3 частини першої статті 1 цього Закону).

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються (пункт 5 частини першої статті 1 цього Закону).

За п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 2229-VIII суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, є інші органи та установи, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

До інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать уповноважені підрозділи органів Національної поліції України (п.2 ч. 3 ст. 6 Закону № 2229-VIII).

Згідно ч. 1 статті 10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

За п.п. 1-4 розділу V Інструкції з організації роботи підрозділів ювенальної превенції Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2017 року № 144, поліцейські підрозділів ювенальної поліції (ЮП) уживають заходів щодо запобігання та протидії домашньому насильству в межах Закону України «Про запобігання та протидію домашному насильству».

Поліцейські підрозділів ЮП уживають заходів щодо запобігання та протидії домашньому насильству в межах Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Повноваження поліцейських підрозділів ЮП у сфері запобігання та протидії домашньому насильству поширюються на випадки, коли особа, яка вчинила домашнє насильство, або особа, яка зазнала домашнього насильства чи стала свідком (очевидцем) такого насильства, не досягла 18-річного віку: виявляють факти домашнього насильства, вчиненого дітьми і стосовно дітей, та реагують на них в порядку, визначеному законодавством; приймають і розглядають заяви та повідомлення про факти домашнього насильства, вчиненого дітьми та стосовно дітей, вживають заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам; виносять термінові заборонні приписи стосовно кривдників; вживають заходів щодо взяття на профілактичний облік та проведення профілактичної роботи з дітьми-кривдниками; здійснюють контроль за виконанням дітьми-кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; інформують постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; взаємодіють з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, в порядку, визначеному законодавством; здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків; проводять оцінку ризиків вчинення домашнього насильства у визначеному законодавством України порядку.

Поліцейські ювенальної превенції здійснюють поліцейське піклування щодо дітей відповідно до законодавства України. У разі надходження повідомлення про вчинення домашнього насильства дитиною та стосовно неї, поліцейський проводить оцінку ризиків, за результатами якої може бути винесений терміновий заборонний припис, та негайно інформує службу у справах дітей про виявлену дитину для організації її соціального захисту. До проведення такої оцінки можуть бути додатково залучені інші суб`єкти виявлення та/або організації соціального захисту дітей у межах їх повноважень.

Поліцейські ювенальної превенції можуть проникати до житла особи без вмотивованого рішення суду в невідкладних випадках, пов`язаних із припиненням вчинення акту домашнього насильства, у разі безпосередньої небезпеки для життя чи здоров`я постраждалої особи.

Згідно Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерством внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180, оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

За п. 8 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 року № 585 «Про забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» (далі - Порядок № 585), служба у справах дітей у разі надходження повідомлення про виявлення дитини, зокрема, яка постраждала від домашнього або сексуального насильства, - невідкладно повідомляє про неї органу Національної поліції, а також структурному підрозділу райдержадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (у разі утворення), сільської, селищної ради, до повноважень якого належить здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству і насильству за ознакою статі, для проведення відповідних заходів згідно із законодавством

Згідно п. 9 Порядку № 585 у разі надходження звернення, повідомлення про дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, внаслідок жорстокого поводження з нею або наявності загрози її життю чи здоров`ю, служба у справах дітей разом з підрозділом органу Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи або іншим надавачем соціальних послуг (у разі наявності можливості залучення), представником закладу охорони здоров`я, які діють у межах своїх повноважень, невідкладно проводить оцінку рівня безпеки дитини. До проведення такої оцінки можуть бути додатково залучені інші суб`єкти в межах їх повноважень.

За п. 14 Порядку № 585 з метою збору об`єктивної інформації про складні життєві обставини дитини, яка досягла того віку та рівня розвитку, коли може висловити свою думку, з нею проводиться бесіда під час проведення оцінювання її потреб у соціальних послугах, а також під час оцінки рівня її безпеки.

Бесіда повинна проводитися протягом не більше двох годин на день з перервою (безперервно - не більше години). Тривалість бесіди визначається з урахуванням віку та індивідуальних особливостей дитини, рівня її розвитку. Бесіда проводиться у безпечному місці та/або у спеціально створених безпечних умовах (зокрема за відсутності кривдника), у тому числі із застосуванням методики «Зелена кімната».

Бесіда може проводитися за участю представника служби у справах дітей, органу Національної поліції, педагога або психолога, а у разі потреби - лікаря, інших осіб, які мають відповідну кваліфікацію або пройшли відповідне навчання щодо особливостей проведення такої бесіди з дітьми різних категорій та в присутності та/або за згодою батьків, іншого законного представника (якщо вони не є кривдниками дитини). В інтересах дитини для мінімізації негативного впливу на її емоційний стан та психічне здоров`я, а також з метою недопущення її повторної психологічної травматизації бесіда з дитиною проводиться один раз. У разі потреби повторна бесіда проводиться, як правило, одними і тими самими особами.

За заявою позивача відповідачем проведено перевірку. Відділ поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області провів перевірку за повідомленням про вчинення фізичного та психологічного насилля. В ході перевірки за вказаним фактом здійснений спільний з інспектором «Служби у справах дітей» вихід на місце мешкання гр. ОСОБА_3 , остання була опитана та повідомила, що ніякого фізичного та психологічного насилля з її боку по відношенню до дитини не відбувається, свої батьківські обов`язки виконує в повній мірі. В діях вказаних у повідомленні ознак кримінального правопорушення слідчим відділом не виявлено (а.с. 33-46).

В матеіралах перевірки наявна заява матері дитини, гр. ОСОБА_3 від 06.12.2021 року, в якій просила не залучати до бесіди її малолітнього сина ОСОБА_1 з використанням методики «Зелена кімната» у присутності батька ОСОБА_2 (а.с. 37).

За статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Оскільки предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, тому без згоди матері малолітньої дитини, організувати проведення бесіди з дитиною у спеціально створених безпечних умовах не можливо.

Згідно правового висновку в постанові Верховного суду від 21 грудня 2018 року у справі № 813/4640/17 бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Враховуючи встановлені судом обставин, проведену відповідачем перевірку не можна вважати бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами Закону № 2229-VIII у випадках звернення до органів поліції із заявами щодо домашнього насильства зобов`язують відповідні органи для підтвердження факту домашнього насильства чи його спростування здійснити перевірку відповідної інформації.

За матеріалами справи відповідачем разом з інспекторами «Служби у справах дітей» проведено перевірку, опитано матір дитини та самого малолітнього, який повідомив про відсутність фізичного та психологічного насилля з боку його матері відносно нього.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази протиправної бездіяльності відповідача щодо невжиття всіх заходів реагування при перевірці питання щодо вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 у зв`язку з чим не підлягають таож задоволенню похідні вимоги про зобов`язання повторно розглянути питання щодо вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ; визнання ситуації, за якою ОСОБА_1 зазнав обмеження у визнанні та реалізації його права у підтримці його найвищих інтересів та захисту прав з боку батька - формою прямої дискримінації з боку відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області; визнання ситуації, за якою ОСОБА_1 зазнав обмеження у визнанні та реалізації права вільно висловлювати погляди при перевірці питання щодо вчинення відносно нього домашнього насильства - формою прямої дискримінації з боку відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області; визнання ситуації, за якою ОСОБА_1 зазнав обмеження у реалізації права бути заслуханим через батька при перевірці питання щодо вчинення відносно нього домашнього насильства - формою прямої дискримінації з боку відділу поліції № 2 Маріупольського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області; стягнення моральної шкоди в сумі 1000000 грн

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Лємєшева Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 червня 2023 року у справі № 200/17137/21 за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 11 жовтня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць