Справа № 140/7023/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7023/22 пров. № А/857/2630/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року, прийняте суддею Андрусенко О.О. у місті Луцьку у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону №345-VI; зобов`язання зарахувати до страхового та пільгового стажу періоди роботи грудень 2010 та період 01.01.2019 по 24.05.2022 (включно) на ВП «Шахта Бужанська»; зобов`язання перерахувати та виплачувати пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог статті 8 Закону №345-VI з 25.07.2022 (дати звернення).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 задоволено частково позов: визнано протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до страхового та пільгового стажу періодів роботи грудень 2010 та з 01 січня 2019 по 24 травня 2022 включно у Відокремленому підрозділі «Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля»; зобов`язано зарахувати до страхового та пільгового стажу періоди роботи грудень 2010 та з 01 січня 2019 по 24 травня 2022 включно у Відокремленому підрозділі «Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 25 липня 2022. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Статтею 8 Закону №345-VI передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію шахтарям при обрахунку розміру пенсії на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (у тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону №345-VI) така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Така гарантія стосується шахтарів, які працювали не менш як 15 років (для чоловіків) на підземних роботах за Списком №1 та які були зайняті на підземних роботах повний робочий день (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №280/281/17).

Суд не надав правову оцінку доводам позовної заяви в частині наявності підстав для зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду його проходження військової служби з 11.04.2014 по 30.03.2015, так як у прохальній частині позову останній не ставив вимогу про зарахування вказаного періоду до пільгового стажу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що період проходження військової служби у складі Збройних Сил України в період з 11.04.2014 по 30.03.2015 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи в розрахунку один місяць служби за три.

Тобто, стаж роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №1 на момент звернення становить 15 років 07 місяців 10 днів.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги про призначення пенсії за престижністю шахтарської праці та прийняти в даній частині постанову про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (від 02.09.2008 №345-УІ) та зобов`язати здійснити перерахунок та виплачувати пенсію на пільгових умовах відповідно до ст..8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (від 02.09.2008 №345-УІ) з 25 липня 2022.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 25.07.2022 призначено пенсію по ІІІ групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону № 1058-IV, що підтверджується рішенням від 07.09.2022 №79. Як вбачається з розрахунку стажу для призначення пенсії від 07.09.2022 загальний страховий стаж позивача становить 45 років 11 місяців 25 днів, з них; 12 років 00 місяців 00 днів - пільговий стаж роботи по Списку № 1; 21 рік 7 місяців 28 днів - додатковий стаж.

22.08.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив пояснити чому для призначення пенсії не зараховано стаж та заробітну плату з січня 2019 по дату звернення за призначення пенсії.

Листом від 05.09.2022 ГУ ПФУ у Волинській області надало позивачу інформацію щодо призначення йому пенсії, а також повідомило, що при обчисленні розміру пенсійної виплати до страхового стажу та заробітної плати не враховано періоди роботи з 01.12.2010 по 31.12.2010 та з 01.01.2019 по 24.05.2022 у ВП «Шахта Бужанська» у зв`язку з відсутністю на час призначення пенсії сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України; зарахування до страхового стажу згаданого періоду роботи можливе за умови повної сплати страхових внесків роботодавцем та відображення їх у системі персоніфікованого обліку.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд повинен з`ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення таких.

Під порушеним правом слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому, особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Разом з тим, відсутність порушеного права є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 по справі №917/664/19 зауважив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач звертався до відповідача щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду його проходження військової служби з 11.04.2014 по 30.03.2015.

На час розгляду справи по суті у суді першої інстанції Управління рішення щодо відмови у зарахуванні зазначеного стажу не приймало.

Із матеріалів справи, зокрема, із заяви ОСОБА_1 (а.с.35) вбачається, що останній просив надати відповідь про те, чому для призначенні пенсії не зараховано стаж та заробітну плату з січня 2019 по дату звернення за призначенням пенсії.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що у прохальній частині позову ОСОБА_1 не ставив вимоги про зарахування вказаного періоду до пільгового стажу.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то підстав для задоволення позову у цій частині немає.

За встановлених обставин справи, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи, що судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право, суд апеляційної інстанції вважає передчасними заявлені позивачем позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу роботи періоду його проходження військової служби з 11.04.2014 по 30.03.2015.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, суд не надає оцінки судовому рішенню в частині задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 140/7023/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар