Справа № 500/416/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/416/23 пров. № А/857/8083/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Тернополі суддею Осташем А. В.) в адміністративній справі № 500/416/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі також - ГУ ПФУ в Тернопільській області) від 12.08.2022 № 1900-0215-9/22193 про відмову у призначенні їй пенсії за віком як матері інваліда з дитинства;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити їй дострокову пенсію за віком, на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як матері інваліда з дитинства, з 05.08.2022.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Тернопільській області про призначення їй дострокової пенсії, як матері дитини - інваліда з дитинства. До поданої заяви було додано всі належні документи. Проте, відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства у зв`язку з відсутністю висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки досягла пенсійного віку, має необхідний стаж, виховувала дитину інваліда, а тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на призначення дострокової пенсії за віком.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Харківській області від 12.08.2022 № 1900-0215-9/22193 щодо відмови у призначенні дострокової пенсії ОСОБА_1 , як матері дитини особи з інвалідністю відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано ГУ ПФУ у Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як матері дитини особи з інвалідністю відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.08.2022.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Харківській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що право на призначення дострокової пенсії за віком передбачено пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема таким правом користуються жінки, які народили п`ятеро або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства. Тобто, при зверненні позивача із заявою про призначенні дострокової пенсії за віком нею не було надано висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідність) до досягнення шестирічного віку.

У зв`язку з наведеним ГУ ПФУ в Харківській області 12.08.2022 прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачці в призначенні дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства згідно пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, позивач, 05.08.2022 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Харківській області. Рішенням ГУ ПФУ у Харківській області від 12.08.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії та конкретизовано причини такої відмови.

Зокрема, вказано, що при зверненні позивача із заявою про призначенні дострокової пенсії за віком нею не було надано висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідність) до досягнення шестирічного віку.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки досягла пенсійного віку, має необхідний стаж, виховувала дитину інваліда, згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на призначення дострокової пенсії за віком, а тому звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що доводи Пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії позивачці на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 115 Закону № 1058-IV, згідно п. 2.18 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки відсутній висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, є не правомірними та не можуть бути підставою для відмови, оскільки норми закону не містять таких застережень.

Аналогічні висновки щодо ненадання позивачем усіх документів, необхідних для призначення пенсії, а саме довідки ЛКК про фактичне настання інвалідності дитини до 6-ти років не є підставою для відмови у призначенні відповідної пенсії викладені у постановах Верховного Суду в справі № 501/2838/16-а від 31.07.2018 р. та в справі № 216/2437/16-а від 14.02.2019 року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (частина третя статті 4 Закон № 1058-ІV).

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

За змістом наведених норми, видно, що однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме осіб з інвалідністю з дитинства.

При цьому, визначення терміну «особа з інвалідністю з дитинства» не міститься ні в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ні в Законі України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) .

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Суд зазначає, що згідно із частинами 1, 3 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 2.18 Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Аналіз наведених норм права вказує на те, що законом не передбачена вимога шодо настання інвалідності дитини, інваліда з дитинства, саме до шестирічного віку. Також не передбачена така вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини інвалідом до шестирічного віку. У законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років та наявність страхового стажу не менше 15 років.

Висновки аналогічного характеру викладені в постановах Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 501/2838/16-а, від 14.02.2019 у справі № 216/2437/16-а.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 (а. с. 12).

Згідно до виписки з медичної картки № 1997, дитина ОСОБА_2 , 16 років, встановлений діагноз: хронічний мієлоїдний лейкоз, бластна криза. Екстремальна аплазія кровотворення. Фебрильна нейтропенія кровотворення. Афтозно-виразковий стоматит. Флебіт правої ліктьової вени.

Також, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала соціальну допомогу як інвалід з дитинства до 18 років.

ОСОБА_2 померла у віці 17 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_3 помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 57 років.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що вихованням доньки до досягнення нею 6 років займалась саме ОСОБА_1 , страховий стаж якої складає 19 років, 10 місяців, 19 днів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач необґрунтовано відмовив у призначенні позивачу пенсії на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням поданої заяви із належними додатками, тому рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 12.08.2022 про відмову в призначенні пенсії позивачці є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Повнота захисту полягає в ефективності відновлення прав позивача, а тому для захисту порушеного права, суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії у порядку, визначеному Законом. Такий спосіб захисту порушеного права випливає з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи N R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у цьому випадку буде зобов`язання відповідача здійснити призначення позивачу пенсії на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року в адміністративній справі № 500/416/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин