Справа № 560/17919/23
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

11 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Матущак В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи, в якому просить зобов`язати Хмельницьке обласне бюро судово-медичної експертизи видати ОСОБА_1 лікарське свідоцтво про смерть та труп ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 для поховання.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що як дружина померлого військовослужбовця ОСОБА_2 та має право на отримання свідоцтва про смерть.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та матеріали справи, суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на такі обставини.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. №545 (далі - Інструкція №545), а саме підпунктом 2.2 Інструкції №545 передбачено, що лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №545 лікарське свідоцтво про смерть видається ФОП та такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Разом з тим, у розумінні частини 1 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Проте, відомості лікарського свідоцтва про смерть не містять жодної публічної інформації.

Згідно з статтею 11 Закону України "Про поховання та похоронну справу" від 10.07.2003 №1102-IV виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

За приписами статті 39 Закону України від 19.11.1992 №2801-XII "Основи законодавства України про охорону здоров`я" у разі смерті пацієнта члени його сім`ї або інші уповноважені ними фізичні особи мають право бути присутніми при дослідженні причин його смерті та ознайомитися з висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду.

Аналізуючи наведене вище законодавство, суддя робить висновок, що лікарське свідоцтво про смерть за правовою природою, суттю та призначенням є виключно медичним письмовим документом про фізіологічний стан функціонування організму людини, котрий видається лікарем у результаті виконання медичної послуги, призначене для засвідчення обставини біологічної смерті людини, не впливає на стан публічних суб`єктивних прав та обов`язків жодного із учасників суспільних відносин.

Відтак, відсутні підстави для кваліфікації лікарського свідоцтва про смерть у якості правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України.

Тому спір про спонукання до примусової видачі лікарського свідоцтва про смерть у фізичне розпорядження зацікавленої особи не може бути розглянутий та вирішений за правилами адміністративного судочинства, оскільки має ознаки приватно-правового спору.

Відтак, адміністративний суд не може вважатись належним та компетентним судом в розумінні національних та міжнародних актів, оскільки його юрисдикція не поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Враховуючи встановлене, у відкритті провадження в адміністративній справі за даним позовом необхідно відмовити.

Суд роз`яснює, що з метою захисту порушеного права позивач може звернутись до загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції. Отже, позивач має право звернутись до адміністративного суду з заявою для повернення сплаченого ним судового збору та у подальшому звернутись до належного суду.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяВ.В. Матущак