Справа № 380/4336/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4336/23 пров. № А/857/9231/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року (ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Львові суддею Мартинюком В. Я.) в адміністративній справі № 380/4336/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови з 01 січня 2023 року в нарахуванні і виплаті пенсії без підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01 січня 2023 року нарахування і виплату пенсії з урахуванням підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови з 01 березня 2023 року в нарахуванні і виплаті пенсії без підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01 березня 2023 року нарахування і виплату пенсії з урахуванням підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Зазначає, що після перерахунку його пенсії, на підставі рішення суду, відповідач не виплачує йому індексацію пенсії, пояснюючи це тим, що у нього відсутні підстави для індексації пенсії, у зв`язку з тим, що її розмір перевищує максимальний розмір пенсії, визначений ст. 43 Закону № 2262-ХІІ,

Позивач вважає, що зазначені доводи суперечать його ж діям щодо фактичного перерахунку та виплати пенсії за січень 2023 року та розрахунку її боргу за період з 01.03.2022 до 01.01.2023 без обмеження її максимальним розміром, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Також у своїй заяві про збільшення позовних вимог, позивач, зазначив, що 01 березня 2023 року пенсію виплачено без підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році». Стверджує, що ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016. Обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , тому звернувся до суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що таке прийняте з порушенням норм матеріального права та неповним дослідженням обставин справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вважав, що позивач не можна віднести до «найбільш вразливих верств населення», пенсія яких підлягає індексації відповідно до постанов № 118 та № 168, оскільки така виплачується поза межами максимального розміру. Вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими, оскільки на сьогоднішній день чіткого і однозначного підходу тлумачення категорії «найбільш вразливі верстви населення», а також правового визначення цієї дефініції в законодавстві немає. Суд у своєму рішенні не посилався на будь-яку правову норму, яка би вказувала на визначені ідентифікаційні ознаки, відповідно до яких, позивач, як особа з певним правовим статусом не належить до найбільш незахищених верств населення. Тому зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивача не можна віднести до «найбільш вразливих верств населення», пенсія яких підлягає індексації відповідно до Постанов № 118 та № 168, оскільки така виплачується поза межами максимального розміру.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у справі №380/6959/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо обмеження розміру пенсійного забезпечення ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, встановлених законом для непрацездатних осіб.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.04.2019 без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених виплат.

Як видно з перерахунку пенсії позивача від 01.01.2023, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу на підставі вказаного рішення суду про перерахунок грошового забезпечення з 01.04.2019 згідно довідки від 21.07.2021 № С/2056, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 100 % сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром.

27.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити з 01.01.2023 виплату йому пенсії з урахуванням індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118, без урахування межі максимального розміру пенсії, що передбачена п. 2 цієї постанови, з урахуванням проведених виплат.

Відповідач листом № 3283-2117/Т-52/8-1300/23 від 10.02.2023 повідомив його, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у справі №380/6959/22 здійснено перерахунок його пенсії, після чого розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, визначений ст. 43 Закону № 2262, а тому виплачувати індексацію відповідно до Постанови № 118 підстави відсутні.

Також, позивач звернувся до відповідача із заявою від 06.03.2023, в якій просив здійснити з 01.03.2023 виплату йому пенсії з урахуванням індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 без урахування межі максимального розміру пенсії, що передбачена п.2 цієї постанови, з урахуванням проведених виплат.

Відповідач листом № 6395-5821/Т-52/8-1300/23 від 16.03.2023 повідомив його, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у справі №380/6959/22 розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, визначений статтею 43 Закону № 2262, а тому виплачувати індексацію відповідно до Постанови № 118 підстави відсутні. Оскільки, з 01.03.2023 розмір пенсійної виплати перевищує максимальний розмір пенсії, визначений статтею 43 Закону № 2262, а тому виплачувати індексацію відповідно до Постанови № 168 підстави відсутні.

Не погодившись із такими відповідями, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірним у межах цього спору є не питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром, а підвищення пенсії за рахунок її індексації як «найбільш вразливим верствам населення».

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що позивача не можна віднести до «найбільш вразливих верств населення», пенсія яких підлягає індексації відповідно до Постанов за № 118 та № 168, проте відповідач провів перерахунок позивачу пенсії з 01.03.2022 на підставі масового перерахунку щодо індексації суми пенсії, при цьому, як встановлено судом у межах максимального розміру пенсії.

Суд також зазначив, що з урахуванням максимального розміру пенсії та її виплати, передбаченої статті 2 Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону № 1788-ХІІ, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, станом на час перерахунку пенсії (01 січня 2023 року), пенсія позивача повинна складати 20 930 грн 00 коп.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що розмір пенсії позивача складає 39 432 грн 80 коп., що є більшим ніж максимальний розмір пенсії - десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб 20 930 грн 00 коп., а відтак суд дійшов переконання, що відповідач правомірно не провів індексацію пенсії позивача, оскільки пунктом 2 Постанов № 118, № 168 передбачено проведення індексації виключно в межах максимального розміру пенсії.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Згідно з частиною сьомою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Відповідно до пункту 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Конституційний Суд України, керуючись частиною третьою статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України", вважає, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Приписами пунктів 1, 2 резолютивної частини вказаного рішення, визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016 втратили чинність, оскільки є неконституційними.

Крім того, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в цілому визнано неконституційним з 20 грудня 2016 року, що означає, що з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже, зміни внесені Законом України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774 VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 16.04.2020 у справі № 620/1285/19, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18.

Колегія суддів зазначає, що спір у цій справі стосується правомірності дій пенсійного органу щодо врахування при індексації пенсії позивача на підставі Постанов КМУ № 118, №168, норм щодо які стосуються максимального розміру пенсії.

Так, пунктом 2 Постанови КМУ № 118 установлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Згідно пункту 2 Постанови № 168 установлено, що з 1 березня 2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Щодо наявності у вищезазначених пунктах, положення про підвищення пенсій, «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом», суд звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У спірних правовідносинах наведені положення Постанов КМУ № 118, № 168 суперечить приписам Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, які є спеціальними та підлягають застосуванню відповідачем.

Отже, незважаючи на наявність у Постановах КМУ № 118, №168 застереження про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача, та у зв`язку із проведенням її індексації, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містив, позаяк положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у пенсійного органу також були відсутні підстави для врахування максимального розміру пенсії, визначеного законом, під час вирішення питання нарахування та виплати індексації згідно Постанов КМУ № 118, № 168.

Щодо зазначення судом першої інстанції у рішенні норм Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI), колегія суддів зазначає таке.

За правилами статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте вказаний Закон містить посилання на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним законом щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовців. Норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців у вказаному спеціальному законі визнана неконституційною, тобто Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, а тому у цьому випадку не можна застосовувати положення статті 2 Закону України № 3668 від 08.07.2011.

З таких же підстав не застосовуються у цьому випадку і норми частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Вирішуючи цей спір, суд також враховує, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У цих рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Судом встановлено, що згідно перерахунку пенсії позивача від 01.0.2023 при розрахунку його пенсії йому враховувалися, зокрема, надбавка за кваліфікацію, науковий ступінь доктора наук, науковий ступінь кандидата наук, надбавка за особливо важливі завдання, також враховано його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії та інваліда війни 3 групи, яка отримана при виконанні обов`язків військової служби.

Виходячи із зазначеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Також на користь зазначеного висновку свідчить стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, в рішенні ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (за заявою № 68385/10 та № 71378/10) зазначено, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Отже, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено пенсію позивачу з підвищенням її на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року в адміністративній справі № 380/4336/23 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні і виплаті пенсії без підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01 січня 2023 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити, з 01 січня 2023 року, нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні і виплаті пенсії без підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з 01 березня 2023 року;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити, з 01 березня 2023 року, нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням підвищення її на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин