Справа № 140/3043/22
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3043/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за наступні періоди: вересень місяць 2013 року; жовтень місяць 2013 року; листопад місяць 2013 року; грудень місяць 2013 року; січень місяць 2014 року; квітень місяць 2014 року; травень місяць 2014 року; червень місяць 2014 року; липень місяць 2015 року; серпень місяць 2015 року; вересень місяць 2015 року; жовтень місяць 2015 року; листопад місяць 2015 року; грудень місяць 2015 року; січень місяць 2016 року; лютий місяць 2016 року; березень місяць 2016 року; квітень місяць 2016 року; травень місяць 2016 року; червень місяць 2016 року; липень місяць 2016 року; серпень місяць 2016 року; вересень місяць 2016 року; жовтень місяць 2016 року; листопад місяць 2016 року;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за наступні періоди: вересень місяць 2013 року; жовтень місяць 2013 року; листопад місяць 2013 року; грудень місяць 2013 року; січень місяць 2014 року; квітень місяць 2014 року; травень місяць 2014 року; червень місяць 2014 року; липень місяць 2015 року; серпень місяць 2015 року; вересень місяць 2015 року; жовтень місяць 2015 року; листопад місяць 2015 року; грудень місяць 2015 року; січень місяць 2016 року; лютий місяць 2016 року; березень місяць 2016 року; квітень місяць 2016 року; травень місяць 2016 року; червень місяць 2016 року; липень місяць 2016 року; серпень місяць 2016 року; вересень місяць 2016 року; жовтень місяць 2016 року; листопад місяць 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження військової служби 9971, за період 2013-2016 роки позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року зупинено провадження у даній справі до припинення на території України воєнного стану.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року задоволено клопотання позивача про поновлення провадження у справі; провадження уданій справі поновлено.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 09 червня 2023 року №14/5965-23-Вих відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що індексація грошового забезпечення позивачу за період з вересня 2013 року по листопад 2016 року здійснювалась в межах бюджетних відшкодувань.

Крім того зазначає, що згідно карток грошового забезпечення була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в листопаді 2015 року в сумі 535,35 грн та в грудні 2015 року в сумі.

У відповіді на відзив позивач просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 18 листопада 2016 року №269-ос виключено сержанта ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч та всіх видів забезпечення 18 листопада 2016 року.

Як вбачається із особистих карток на грошове забезпечення ОСОБА_1 за періоди: вересень місяць 2013 року; жовтень місяць 2013 року; листопад місяць 2013 року; грудень місяць 2013 року; січень місяць 2014 року; квітень місяць 2014 року; травень місяць 2014 року; червень місяць 2014 року; липень місяць 2015 року; серпень місяць 2015 року; вересень місяць 2015 року; жовтень місяць 2015 року; листопад місяць 2015 року; грудень місяць 2015 року; січень місяць 2016 року; лютий місяць 2016 року; березень місяць 2016 року; квітень місяць 2016 року; травень місяць 2016 року; червень місяць 2016 року; липень місяць 2016 року; серпень місяць 2016 року; вересень місяць 2016 року; жовтень місяць 2016 року; листопад місяць 2016 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами пункту 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Закон України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону №1282-XII цифри «101» замінено цифрами «103».

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII).

Статтею 9 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення встановлено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078 (зі змінами, далі - Порядок №1078).

Як визначено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац восьмий пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. Положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

При вирішенні даного спору відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, відповідно до яких виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому відповідач не надав суду докази, які б підтверджували виплату позивачу індексації грошового забезпечення за наступні періоди: вересень місяць 2013 року; жовтень місяць 2013 року; листопад місяць 2013 року; грудень місяць 2013 року; січень місяць 2014 року; квітень місяць 2014 року; травень місяць 2014 року; червень місяць 2014 року; липень місяць 2015 року; серпень місяць 2015 року; вересень місяць 2015 року; жовтень місяць 2015 року; листопад місяць 2015 року; грудень місяць 2015 року; січень місяць 2016 року; лютий місяць 2016 року; березень місяць 2016 року; квітень місяць 2016 року; травень місяць 2016 року; червень місяць 2016 року; липень місяць 2016 року; серпень місяць 2016 року; вересень місяць 2016 року; жовтень місяць 2016 року; листопад місяць 2016 року, що свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за вказані періоди.

Крім того, як вбачається з карток грошового забезпечення, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в листопаді 2015 року в сумі 535,35 грн та в грудні 2015 року в сумі.

У зв`язку з чим, суд з урахуванням вимог статті 9 КАС України з метою належного захисту прав позивача вважає за необхідне визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби за наступні періоди: вересень місяць 2013 року; жовтень місяць 2013 року; листопад місяць 2013 року; грудень місяць 2013 року; січень місяць 2014 року; квітень місяць 2014 року; травень місяць 2014 року; червень місяць 2014 року; липень місяць 2015 року; серпень місяць 2015 року; вересень місяць 2015 року; жовтень місяць 2015 року; листопад місяць 2015 року; грудень місяць 2015 року; січень місяць 2016 року; лютий місяць 2016 року; березень місяць 2016 року; квітень місяць 2016 року; травень місяць 2016 року; червень місяць 2016 року; липень місяць 2016 року; серпень місяць 2016 року; вересень місяць 2016 року; жовтень місяць 2016 року; листопад місяць 2016 року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Порядок і правила розподілу судових витрат визначені статтею 139 КАС України.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

Відповідач подав заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій не погоджується із заявленим до відшкодування розміром судових витрат на професійну правничу допомогу, вважає його неспівмірним із предметом позову, складністю справи.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано такі документи: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20 грудня 2021 року №20-12/01, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Хвищук Н.В., додаткову угоду №01 (замовлення) до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20 грудня 2021 року №20-12/01, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №20-12/01 від 12 травня 2023 року.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що розгляд цієї справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ця справа є справою незначної складності; підготовка позовної заяви у справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, зокрема, в частині правового обґрунтування з огляду на інші судові справи позивача.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет та категорію спору, суті виконаних послуг, та приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу адвоката, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 5 000,00 грн, є неспівмірною із складністю цієї справи та надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2 000,00 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за наступні періоди: вересень місяць 2013 року; жовтень місяць 2013 року; листопад місяць 2013 року; грудень місяць 2013 року; січень місяць 2014 року; квітень місяць 2014 року; травень місяць 2014 року; червень місяць 2014 року; липень місяць 2015 року; серпень місяць 2015 року; вересень місяць 2015 року; жовтень місяць 2015 року; листопад місяць 2015 року; грудень місяць 2015 року; січень місяць 2016 року; лютий місяць 2016 року; березень місяць 2016 року; квітень місяць 2016 року; травень місяць 2016 року; червень місяць 2016 року; липень місяць 2016 року; серпень місяць 2016 року; вересень місяць 2016 року; жовтень місяць 2016 року; листопад місяць 2016 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за наступні періоди: вересень місяць 2013 року; жовтень місяць 2013 року; листопад місяць 2013 року; грудень місяць 2013 року; січень місяць 2014 року; квітень місяць 2014 року; травень місяць 2014 року; червень місяць 2014 року; липень місяць 2015 року; серпень місяць 2015 року; вересень місяць 2015 року; жовтень місяць 2015 року; листопад місяць 2015 року; грудень місяць 2015 року; січень місяць 2016 року; лютий місяць 2016 року; березень місяць 2016 року; квітень місяць 2016 року; травень місяць 2016 року; червень місяць 2016 року; липень місяць 2016 року; серпень місяць 2016 року; вересень місяць 2016 року; жовтень місяць 2016 року; листопад місяць 2016 року, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 14321661).

Суддя Ф.А. Волдінер