Справа № 420/11928/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2 ) (м.Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) та Головного управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9А) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 травня 2023 року (сформована в системі Електронний суд 23.05.2023) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2 ) (м.Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) та Головного управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9А), в якій позивач просить:

1. визнати протиправними дії ПІВДЕННОГО ОДЕСЬКОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА 3003) (М.ОДЕСА) (, адреса місцезнаходження: 65059, Одеська область, м. Одеса, Малиновський район, ЛЮСТДОРФСЬКА ДОРОГА, буд. 7) щодо відмови у призначенні службового розслідування у зв`язку із обставинами викладеними у скарзі старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року, а саме невідповідністю фактичних обставин інформації, зазначеній в документації В/Ч НОМЕР_3 НГУ про місце дислокації частини особового складу 3-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (в тому числі старшого сержанта ОСОБА_1 ) під час виконання бойового завдання у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року.

2. визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України (, адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9А) щодо направлення на розгляд за належністю до ПІВДЕННОГО ОДЕСЬКОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_2 ) (М.ОДЕСА) скарги старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року всупереч вимогам статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог та абзацу 4 статті 7 ЗУ «Про звернення громадян».

3. Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (, адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9А) в особі Командувача Національної гвардії України призначити службове розслідування у зв`язку із обставинами, викладеними старшим сержантом ОСОБА_1 у скарзі від 14.03.2023 а саме у зв`язку із невідповідністю фактичних обставин виконання бойового завдання - розташування особового складу НОМЕР_4 (в тому числі ОСОБА_1 ) у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року інформації, зазначеній в Витязі з Наказу командира НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 від 20.08.2022 року №221 та Витягах з журналів бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_4 від 02.01.2023 року з дотриманням вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Ухвалою від 29 травня 2023 року позовну заяву повернуто заявнику без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 про повернення позовної заяви без розгляду у справі №420/11928/23 - скасовано.

Справу №420/11928/23 за позовом ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2 ) (м. Одеса), Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії направлено до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

24.07.2023 року через канцелярію суду надійшли матеріали справи № 420/11928/23.

Ухвалою суду від 10 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_3 Національної Гвардії України (далі за текстом НОМЕР_4 ) на посаді інструктора з вогневої підготовки відділення інструкторів 3-го патрульного батальйону (станом на початок спірного періоду був на посаді начальника військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1- ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону) у військовому званні старшого сержанта.

Позивач зазначив, що з 24.02.2022 року і по теперішній час, тобто у період дії воєнного стану, він забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, виконуючи бойові завдання командира НОМЕР_4 , зокрема, у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року в районі н.п. Вербове Дніпропетровської області.

Але 15.02.2023 року він дізнався, що згідно з офіційно підтверджуючих документів НОМЕР_4 (наказ про направлення на бойове завдання, журнал бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_4 ) він та його побратими були направлені командиром НОМЕР_4 на виконання бойового завдання у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року до населеного пункту Покровське, Дніпропетровської області. Хоча фактично у зазначений період бойове завдання ним та побратимами виконувалось в районі населеного пункту Вербове, Дніпропетровської області.

Позивач зазначив, що у зв`язку із виявленою невідповідністю, 14.03.2023 року він звернувся із скаргою до МВС України та Головного управління НГУ, в яких наполягав на проведенні службового розслідування і в подальшому ознайомлення його з його результатами.

Листом Головного управління НГУ від 18.03.2023 року (вих. 27/9/2/1-П670) та Листом МВС України від 23.03.2023 року (вих. №П-5052/44-5118-2023) позивачу повідомлено, що його скаргу направлено за належністю до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України для перевірки зазначених фактів.

Згідно із відповіддю за результатами розгляду його скарги, зазначеної у листі Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України від 07.04.2023 року (вих. №3/9-718), враховуючи рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/618/22 від 10.02.2023 року, підстави для призначення службового розслідування відсутні.

Позивач вважає дії Головного управління НГУ, що виражені у направленні його скарги за належністю до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України, та дії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України, що виражені у безпідставній відмові у призначенні службового розслідування, є протиправними.

Так, на думку Відповідача 1, обставини, викладені у скарзі, були предметом розгляду справи №280/6718/22 Запорізьким окружним адміністративним судом, що дає підстави відмовити у призначенні службового розслідування.

Але позивач просить звернути увагу суду на те, що інформація щодо місце дислокації особового складу (в тому числі позивача) під час виконання бойового завдання у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року взагалі не встановлювалось під час розгляду справи №280/6718/22.

Позивач зазначає, що він звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до НОМЕР_4 та Відповідача 1 із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_4 , яка полягає у не нарахуванні (не встановленні) та не виплаті йому додаткової винагороди у розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди, серед яких період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року (район села Вербове Дніпропетровської області).

10.02.2023 року Запорізьким окружним адміністративним судом було ухвалено рішення по справі №280/6718/22 про відмову у задоволенні позову.

15.02.2023 року позивачем було виявлено помилку у документації про виконання бойового завдання в районі н.п. Вербове Дніпропетровської області, тобто вже після ухвалення рішення по справі №280/6718/22.

За рішенням суду не могло і не було встановлено причин та умов, що сприяли допущенню, на його думку, правопорушення з боку посадових осіб НОМЕР_4 - внесення неправдивої інформації у документацію стосовно бойових завдань особового складу НОМЕР_4 , ступінь вини, розмір завданої шкоди та інші обставини.

На час подачі позову рішення Запорізького окружного адміністративного по справі №280/6718/22 не набрало законної сили бо знаходиться на етапі оскарження.

Тому, на думку позивача, наявність рішення Запорізького окружного адміністративного по справі №280/6718/22 не може бути підставою для відмови у призначенні службового розслідування.

Натомість його повідомлення про внесення неправдивих відомостей у документацію про виконання особовим складом Військової частини НОМЕР_3 НГУ бойових завдань, тобто зловживання владою або службовим становищем, вчинене військовою службовою особою НОМЕР_4 з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб є підставою для призначення службового розслідування адже є правопорушенням.

У Листі Відповідача взагалі жодним чином не аргументовано чому фактично частина особового складу НОМЕР_4 у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року знаходилась у н.п. Вербове Дніпропетровської області, а у Витязі з наказу командира НОМЕР_4 №221 від 20.08.2022 року та журналі бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_4 зазначено, що у цей період ми нібито були направлені до н.п. Покровське Дніпропетровської області.

Також позивач зазначив, що направлення за «належністю» його скарги з боку Відповідача 2 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (Відповідач 1) є порушенням вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог та абзацу 4 статті 7 ЗУ «Про звернення громадян».

Командувач Національної гвардії України міг призначити службове розслідування у зв`язку із обставинами, викладеними у скарзі від 14.03.2023 року стосовно військовослужбовців ВЧ НОМЕР_3 Національної гвардії України, керуючись ст. 1 розділу ІІІ Порядку 347 при цьому не направляючи скаргу «за належністю» до Відповідача 1, чим було порушено вимогу ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про заборону проводити службове розслідування особам, які можливо є співучасникам правопорушення або можливо зацікавленим у наслідках розслідування.

До суду 31 серпня 2023 року від Головного управління Національної гвардії України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» Головним управлінням НГУ, звернення Позивача було надіслано за належністю до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

Листом від 18.03.2023 року № 27/9/2/1- П-670 Головне управління НГУ повідомило Позивача про направлення його звернення за належністю.

Жодних порушень чинного законодавства з боку посадових осіб ГУ НГУ немає. Позивачем в позовній заяві не аргументовано свої позовні вимоги, не наведено жодного аргументу та об`єктивного доказу на обґрунтування своїх позовних вимог. Порядок направлення ГУ НГУ скарги ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України розглядалося Запорізьким окружним адміністративним судом під час розгляду справи № 280/6718/22 (Рішення від 10.02.2023) та Третім апеляційний адміністративним судом (Постанова від 30.05.2023).

По-друге, відповідач вважає, що вимоги позивача зобов`язати Головне управління НГУ в особі командувача Національної гвардії України призначити розслідування стосовно посадових осіб військової частини НОМЕР_3 , є безпідставними. Відповідач зазначає, що начальник має сам вирішувати, чи призначати службове розслідування, однак притягнення службової особи до дисциплінарної відповідальності можливе виключно за наявності повної доведеності вини. За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення. Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків

Таким чином, висновок службового розслідування не має обов`язкового характеру і не набуває статусу рішення у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

На думку відповідача, предмет спору та заявлені позовні вимоги Позивача знов таки, відноситься до предмету спору, які вже були розглянуті у адміністративній справі № 280/6718/22 та розглянуті Запорізьким окружним адміністративним судом (рішення від 10.02.2023) та Третім апеляційний адміністративним судом (постанова від 30.05.2023). Згідно рішень судів першої та апеляційної інстанції в діях командування військової частини НОМЕР_3 порушень не встановлено.

На думку відповідача, перелічення в позові пунктів наказу МВС України від 21.04.2020 № 347 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 травня 2020 р. за № 473/34756) не є підставою для призначення службового розслідування, а посилання Позивача на роздруківку з безкоштовного картографічного веб-сервісу «Google Maps» разом із його тезами та коментарями щодо графічного наповнення жодним чином не співвідноситься з предметом спору та не може бути підставою для призначення службового розслідування.

Відповідач звертає увагу суду, що процедура проведення службового розслідування є дискреційним повноваженням, яка проводиться відповідно до визначених Порядком етапів.

З цих підстав просить відмовити в задоволенні позову.

У свою чергу позивач 11 вересня 2023 року подав через систему Електронний суд (сформований документ 08.09.2023 року) відповідь на відзив поданий відповідачем, відповідно до якої наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, посилаючись на те, що згідно зі змісту його скарги від 14.03.2023 року він буквально просив провести службове розслідування, а якщо йому відмовлять у її проведенні повідомити чому. У своїй скарзі позивач не просив надати інформацію якою не володіє Відповідач 2, але володіє Відповідач 1. Позивач звернув увагу, що разом зі скаргою він надав всі необхідні документи для прийняття рішення про призначення службового розслідування. Більше того, у скарзі він також наводив аргументи, що свідчать про можливу зацікавленість Відповідача 1 у результатах проведеного розслідування. Позивач звертає увагу, що він скаржився також і на Відповідача 1.

На думку позивача, з урахуванням наявності у ній скарги також на дії Відповідача 1, направлення його скарги від 14.03.2023 року Відповідачем 2 за належністю до Відповідача 1 є порушенням вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог та абзацу 4 статті 7 ЗУ «Про звернення громадян».

До суду 11 вересня 2023 року поштою надійшов відзив на позовну заяву від Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що фактично, з огляду на текст позовної заяви, Позивач всі свої доводи зводить до предмету судової справи № 280/6718/22 та має мету створення нових доказів для обґрунтування апеляційної скарги, яка перебуває на розгляді в Третьому апеляційному адміністративному суді.

Посилання Позивача на роздруківку з безкоштовного картографічного вебсервісу «Google Maps» разом із його тезами та коментарями щодо графічного наповнення жодним чином не співвідноситься з предметом спору та заявленими позовними вимогами та, знов таки, відноситься до предмету спору у адміністративній справі № 280/6718/22 та, як слідство, жодним чином не аргументує викладені у позовній заяві вимоги Позивача.

До суду 08 вересня 2023 року через систему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягає на задоволенні своїх вимог, посилаючись на те, що скаргу про вчинення правопорушення він подав не анонімно, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення (підробки документів про обставини виконання бойового завдання, а саме розташування особового складу НОМЕР_4 (в тому числі ОСОБА_1 ) у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року), ступінь вини, розмір завданої шкоди та інші обставини не було встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, досудового розслідування або також за рішенням суду. Позивач звертає увагу, що його посилання на справу №208/6718/22 пов`язані з тим, що Відповідач 1, відмовляючи у проведенні службового розслідування, зазначає що доводи викладені ним у скарзі були предметом розгляду справи №28/6718/22, хоча це не так. У позові позивач аргументував чому питання достовірності/підробки наданих до суду документів не вирішувалось під час розгляду справи №280/6718/22.

Також позивач звертає увагу, що він стверджує, що перебував у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року на виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Вербове Дніпропетровської області що можуть підтвердити щонайменше 10 військовослужбовців Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, які знаходились з ним на позиції.

Але чомусь в документах наданих представником Відповідача 1 (але станом на момент розгляду справи №280/6817/22 також представником Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України) Юрієм Степурою бойове завдання ми виконували нібито в районі населеного пункту Покровське Дніпропетровської області. Чому населений пункт де позивач фактично виконував бойове завдання відрізняється від того, яке зазначено в документах про його виконання представник Відповідача 1 не пояснює. Позивач зазначає, що саме для встановлення істини він просить провести службове розслідування.

Також у відповіді на відзив позивач просить через пропуск строку без поважних причин на подання відзиву на позовну заяву не приймати відзив поданий Головним управлінням Національної гвардії України до розгляду.

Розглянувши це клопотання позивача, суд зазначає, що довідка про доставку до електронного кабінету сторони по справі позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі є доказом доставки, але не є доказом отримання цього документа стороною по справі. В той час як ухвалою суду про відкриття провадження надається 15-денний строк на подачу відзиву на позовну заяву з дати отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Суду не надано інформацію коли ухвалу про відкриття провадження у справі отримано безпосередньо відповідачем. Також враховуючи, що діє воєнний стан, формальне ставлення до дотримання процесуального строку свідчить про надмірний формалізм, що суперечить основним засадам (принципам) адміністративного судочинства принципу змагальності сторін та рівності сторін перед судом та законом.

За таких встановлених обставин доводи позивача щодо пропуску строку подачі відповідачем відзиву на позовну заяву відхиляються та відзив на позовну заяву Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України приймається судом до розгляду.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру та паспортом громадянина України № НОМЕР_5 .

Сторони не заперечують, що позивач проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_3 Національної Гвардії України на посаді інструктора з вогневої підготовки відділення інструкторів 3-го патрульного батальйону (станом на початок спірного періоду був на посаді начальника військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1- ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону) у військовому званні старшого сержанта.

Матеріалами справи підтверджено, що 14 березня 2023 року позивач подав скаргу Міністру внутрішніх справ України, Командувачу Національної гвардії України, в якій позивач наполягав на проведенні службового розслідування дій посадових осіб Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії з підстав того, що 19.08.2022 року відповідно до доведеного до нього усно розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 він прибув на виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове (Покровська селищна територіальна громада Синельниківського району Дніпропетровської області) у складі ротної групи 3-го патрульного батальйону.

29.09.2022 року, відповідно до доведеного до нього усно розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 позивач припинив виконання поставленого бойового завдання та прибув у пункт тимчасової дислокації особового складу. Разом з цим позивач отримав грошову винагороду в розмірі 30 тис. грн, при цьому інші військовослужбовці Сил територіальної оборони ЗСУ, позиції яких були розташовані на відстані приблизно до 250 метрів від нашої позиції, отримали грошову винагороду до 100 тис. грн.

З метою захисту своїх прав у подальшому з цього питання позивач звертався зі скаргою до Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Національної гвардії України, а згодом до суду.

У скарзі зазначено, що Південним Одеським територіальним управлінням Національної гвардії України у кінцевій відповіді на його скаргу (вих. 3/11-1848 від 22.11.2022 року) йому було надано лише довідку про доходи та витяг з наказу командира ВЧ3033 № 235 від 05.09.2022. У відзиві на позовну заяву представником НОМЕР_4 зазначено, щодо інших документів Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України не є розпорядником запитуваних наказів та не може робити з них витяги.

З цих підстав заявник у скарзі просив провести службове розслідування зазначених обставин та дій посадових осіб військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України; у разі відмови у проведенні службового розслідування повідомити законодавчо обґрунтовані підстави для такої відмови; повідомити письмово про результати розгляду цього звернення та результати службового розслідування.

Суд встановив, що листом від 18 березня 2023 року № 27/9/2/1-П-670 Головне управління Національної гвардії України повідомило позивача, що його звернення відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано за належністю для розгляду в межах компетенції на адресу Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

Листом управління взаємодії з Національною гвардією України Міністерства внутрішніх справ України від 23.03.2023 року позивача повідомлено, що його скаргу в межах компетенції розглянуто та за результатами розгляду повідомлено, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» Головному управлінню Національної гвардії України було надано доручення про розгляд скарги, оскільки порушені в ній питання не входять до повноважень Міністерства внутрішніх справ України. За інформацією наданою листом ГУ НГУ від 15 березня 2023 року у зв`язку з відсутністю запитуваної інформації скаргу направлено за належністю до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

У свою чергу суд встановив, що листом від 07 квітня 2023 року № 3/9-718 Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України надало позивачу відповідь на його скаргу, в якій зазначено, що порядок нарахування та виплата додаткової грошової винагороди передбачений постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168. Визначення безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях здійснюється відповідно до Порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах веденні воєнних (бойових) дій, затвердженого наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року № 89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України».

У відповіді зазначено, що всі доводи заявника викладені у скарзі були предметом розгляду у Запорізькому окружному адміністративному суді по справі № 280/6718/22.

Тому керуючись матеріалами наданими військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України, приймаючи до уваги рішення Запорізького окружного адміністративного суду, який не встановив фактів протиправної бездіяльності командира військової частини НОМЕР_3 , підстави для призначення службового розслідування відсутні.

У відповіді зазначено, що прийняте рішення може бути оскаржене у спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері або у суді.

Суд встановив, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року по справі № 280/6718/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України та Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (Військової частини НОМЕР_2 ) - визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, яка полягає не нарахуванні (не встановленні) та не виплаті старшому сержанту ОСОБА_1 , начальнику військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1- ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії частини додаткової винагороди у розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди з 18.08.2022 по 27.09.2022 (район села Вербове Покровської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області) та з 08.10.2022 по 31.10.2022 (район села Малокатеринівка Кушугумської селищної територіальної громади Запорізького району Запорізької області); зобов`язати відповідача 1 нарахувати (встановити) та виплатити старшому сержанту ОСОБА_1 , начальнику військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії додаткову винагороду у розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди з 18.08.2022 по 27.09.2022 та з 08.10.2022 по день набрання рішенням суду законної сили (з урахуванням раніше сплачених сум); визнати протиправною бездіяльність відповідача 2, яка полягає у ненаданні документів, запитуваних ОСОБА_1 у скарзі від 26.10.2022, а саме копій витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України про відрядження старшого сержанта ОСОБА_1 у періоди з 30.06.2022 по 06.08.2022 (до Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області), з 18.08.2022 по 27.09.2022 (до Покровської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області) та з 08.10.2022 і по тепер (до Кушугумської селищної територіальної громади Запорізького району Запорізької області).

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року по справі № 280/6718/22, - без змін.

Також судом досліджено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 20.08.2022 року № 221, яким призначено для виконання бойових завдань на об`єкт (н.п. Покровське Дніпропетровської області начальника військового наряду (командира 3-го відділення) 3-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону старшого сержанта ОСОБА_1 , витяги з журналу бойових ді 3 патрульного батальйону НОМЕР_6 оброг Національної гвардії України.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 статті 1 Закон України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 року №876-VII (далі - Закон №876-VII), Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Зміст спірних правовідносин полягає у відмові призначенні службового розслідування за скаргою позивача та направленні його скарги за належністю з порушенням ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог абз. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін за змістом спірних правовідносин, суд виходить із застосування норм матеріального права таким чином.

Суд встановив, що 14 березня 2023 року позивач подав скаргу Міністру внутрішніх справ України, Командувачу Національної гвардії України, в якій позивач наполягав на проведенні службового розслідування дій посадових осіб Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії з підстав того, що 19.08.2022 року відповідно до доведеного до нього усно розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 він прибув на виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове (Покровська селищна територіальна громада Синельниківського району Дніпропетровської області) у складі ротної групи 3-го патрульного батальйону, а за наданими до Запорізького окружного адміністративного суду документами він виконував бойове завдання в районі н.п. Покровське з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2020 року № 347 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, який визначає підстави, порядок проведення службових розслідувань стосовно військовослужбовців Національної гвардії України, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, права та обов`язки посадових осіб під час проведення службових розслідувань (п. 1 розділу 1 цього Порядку) (далі Порядок № 347).

Підстави та предмет проведення службового розслідування врегульовано розділом ІІ Порядку № 347.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ цього Порядку службове розслідування проводиться в разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів;

неправомірного застосування військовослужбовцем заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки;

порушення правил несення вартової або внутрішньої служб;

розголошення змісту або втрати службових документів;

установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак, а також сексуальних домагань;

становлення фактів завдання шкоди державі.

Службове розслідування призначається командиром (начальником) і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини військовослужбовця. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те командира (начальника). (п. 2, 3 розділу ІІ Порядку № 347).

Відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку № 347 службове розслідування не призначається:

у разі надходження анонімних повідомлень, крім анонімних повідомлень, що містять відомості про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», якщо наведена в них інформація стосується конкретної особи, містить конкретні дані, які можуть бути перевірені;

якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір завданої шкоди та інші обставини встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, досудового розслідування, а також за рішенням суду.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 18 березня 2023 року № 27/9/2/1-П-670 Головне управління Національної гвардії України повідомило позивача, що його звернення відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано за належністю для розгляду в межах компетенції на адресу Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

Позивач вважає такі дії Головного управління Національної гвардії України протиправними, оскільки заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам- співучасникам правопорушення або зацікавлених у наслідках розслідування.

Надаючи оцінку цим доводам позивача, суд зазначає таке.

Перш за все, суд зазначає, що до спірних правовідносини не належать застосуванню положення Закону України «Про звернення громадян».

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Разом з цим абзацом 2 цієї статті Закону передбачено, що військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Матеріалами справи підтверджено та визнається сторонами, що позивач є військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_3 Національної Гвардії України на посаді інструктора з вогневої підготовки відділення інструкторів 3-го патрульного батальйону (станом на початок спірного періоду був на посаді начальника військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1- ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону) у військовому званні старшого сержанта.

Також зі змісту поданої позивачем скарги від 14.03.2023 року вбачається, що скарга стосується питань службової діяльності.

Тому посилання відповідача Головного управління Національної гвардії України у листі від 18 березня 2023 року № 27/9/2/1-П-670 «Про надання інформації» стосовно скарги позивача від 14.03.2023 року на положення закону України «Про звернення громадян» є помилковими.

Щодо направлення за належністю скарги до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку № 347 Міністр внутрішніх справ України та командувач Національної гвардії України призначають службові розслідування за всіма підставами та стосовно всіх військовослужбовців Національної гвардії України. Міністр внутрішніх справ України та командувач Національної гвардії України можуть доручити проведення службового розслідування підпорядкованим посадовим особам із дотриманням вимог, визначених статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону №876-VII Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього Закону безпосереднє військове керівництво Національної гвардії України здійснює командувач Національної гвардії України, який одночасно є начальником головного органу військового управління Національної гвардії України.

У свою чергу оперативно-територіальне об`єднання є основною військово-адміністративною одиницею Національної гвардії України та призначене для виконання завдань і функцій, покладених на Національну гвардію України в межах відповідних зон відповідальності (оперативного реагування) (ч. 1 ст. 8 Закону №876-VII).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 5 Закону №876-VII організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ.

До складу з`єднання Національної гвардії України можуть входити бригади, полки, батальйони, загони, роти тощо, а до складу військової частини Національної гвардії України можуть входити підрозділи (батальйони, ескадрильї, загони, роти тощо), спеціальні комендатури (комендатури), вузли зв`язку, центри, групи, взводи.

Так, у скарзі від 14.03.2023 року позивач просив провести службове розслідування зазначених у скарзі обставин та дій посадових осіб Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.

Разом з цим суд звертає увагу, що своєї скарзі від 14.03.2023 року позивач також зазначав, що він вже звертався зі скаргою до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України, на яку не отримав належної відповіді.

Тому, суд вважає, що розглядаючи скаргу позивача від 14.03.2023 року відповідач -Головне управління Національної гвардії України повинно було врахувати вказані позивачем обставини та не направляти за належністю скаргу позивача до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України для розгляду по суті.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги - визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України щодо направлення на розгляд за належністю до ПІВДЕННОГО ОДЕСЬКОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_2 ) (М.ОДЕСА) скарги старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року всупереч вимогам статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог та абзацу 4 статті 7 ЗУ «Про звернення громадян», є частково правомірними та обґрунтованими з урахуванням наведених судом доводів та належать задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Національної гвардії України щодо направлення на розгляд за належністю до ПІВДЕННОГО ОДЕСЬКОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_2 ) (М.ОДЕСА) скарги старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року.

Стосовно позовних вимог - зобов`язати Головне управління Національної гвардії України в особі Командувача Національної гвардії України призначити службове розслідування у зв`язку із обставинами, викладеними старшим сержантом ОСОБА_1 у скарзі від 14.03.2023 а саме у зв`язку із невідповідністю фактичних обставин виконання бойового завдання - розташування особового складу НОМЕР_4 (в тому числі ОСОБА_1 ) у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року інформації, зазначеній в Витязі з Наказу командира НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 від 20.08.2022 року №221 та Витягах з журналів бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_4 від 02.01.2023 року з дотриманням вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, суд зазначає, що у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, оскільки суд встановив, що по суті скарга позивача від 14.03.2023 року відповідачем - Головним управлінням Національної гвардії України не була розглянута, тобто не реалізовано надані йому дискреційні повноваження, тому належним способом захисту прав позивача в цій справі, який відповідатиме завданням адміністративного судочинства, регламентованим ст. 2 КАС України, буде зобов`язання відповідача - Головне управління Національної гвардії України розглянути скаргу позивача від 14.03.2023 року по суті порушеного в ній питання.

З огляду на це, суд вважає, що відповідно до ст. 9 КАС України, слід за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити їх у вище зазначений спосіб.

Щодо позовних вимог - визнати протиправними дії ПІВДЕННОГО ОДЕСЬКОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_2 ) (М.ОДЕСА) щодо відмови у призначенні службового розслідування у зв`язку із обставинами викладеними у скарзі старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року, а саме невідповідністю фактичних обставин інформації, зазначеній в документації В/Ч НОМЕР_3 НГУ про місце дислокації частини особового складу 3-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (в тому числі старшого сержанта ОСОБА_1 ) під час виконання бойового завдання у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року, суд зазначає, що у задоволені цих позовних також слід відмовити, оскільки судом визнані протиправні дії відповідача Головного управління Національної гвардії України щодо направлення на розгляд за належністю до ПІВДЕННОГО ОДЕСЬКОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_2 ) (М.ОДЕСА) скарги старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи викладене та оцінюючи встановлені факти та обставини, суд вважає, що відповідач діяв не у спосіб та порядок, визначені законодавством, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та належать задоволенню частково.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача - Головне управління Національної гвардії України на користь позивача пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать відшкодуванню відповідачам за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2 ) (м.Одеса) (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 7) та Головного управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9А) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9А) щодо направлення на розгляд за належністю до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) (, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) скарги старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9А) розглянути скаргу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 14.03.2023 року по суті порушеного в ній питання.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко