Справа № 460/18016/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2023 року м. Рівне №460/18016/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 26.07.2022 по 14.02.2023;

зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 26.07.2022 по 14.02.2023.

Стислий виклад позицій сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Указом Президента № 825/95 від 11 вересня 1995 року призначена на посаду судді арбітражного суду Рівненської області. З 16.10.1995 почала працювати на посаді судді цього суду та була включена до його штату. Надалі, Постановою Верховної Ради України від 02 грудня 2010 року № 2760-IV ОСОБА_1 обрано на посаду судді Рівненського апеляційного господарського суду безстроково. Указом Президента України № 295/2018 від 28.09.2018 ОСОБА_1 переведена на роботу на посаду судді Північно-західного апеляційного господарського суду.

Зауважує, що 24.05.2022 звернулася до Вищої ради правосуддя з заявою про звільнення з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у відставку, однак ця заява не була вчасно розглянута через відсутність повноважного складу Вищої ради правосуддя, а рішення про відставку було прийнято лише 14.02.2023.

20.02.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення/перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, у якій просила відповідне нарахування та виплату проводити з 26.07.2022. Звертає увагу суду, що відповідач відмовив у відповідному призначенні з 26.07.2022, посилаючись на статтю 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також на те, що звернення за призначенням щомісячного грошового утримання судді у відставці відбулося пізніше трьох місяців з дня звільнення з посади судді. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

14.08.2023 через підсистему "Електронний суд" від Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що 20.02.2023 позивачем було подано заяву про призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку зі звільненням з посади у відставку з 26.07.2022.

Зауважує, що позивачу відповідно до поданої заяви та документів було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці саме з 20.02.2023, оскільки таку заяву було подано після спливу трьох місяців з дня звільнення з посади судді.

Звертає увагу суду на те, що позивач з 26.07.2013 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та у період з 26.07.2022 по 19.02.2023 отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заяви, клопотання учасників справи.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог статті 263 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

Указом Президента № 825/95 від 11 вересня 1995 року ОСОБА_1 призначено на посаду судді арбітражного суду Рівненської області (на підставі закону України «Про внесення змін до Закону України «Про арбітражний суд» № 2538-III від 21.06.2001 арбітражний суд Рівненської області реорганізовано в господарський суд Рівненської області).

Постановою Верховної Ради України від 2 грудня 2010 року № 2760-VI ОСОБА_1 обрано суддею Рівненського апеляційного господарського суду безстроково.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 295/2018 ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді Північно-західного апеляційного господарського суду.

На підставі наказу голови Північно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_2 від 25 липня 2022 року № 8-ос/г припинено трудові відносини із суддею Північно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням нею 25.07.2022 шістдесяти п`яти років та припиненням повноважень судді з 26.07.2022.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Вищої ради правосуддя із заявою від 24.05.2022 про звільнення з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у відставку.

У період відсутності повноважного складу Вищої ради правосуддя 25 липня 2022 року судді ОСОБА_1 виповнилось шістдесят п`ять років і її повноваження як судді припинилися відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 126 Конституції України з 26 липня 2022 року.

Подана ОСОБА_1 заява про звільнення з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у відставку не була розглянута Вищою радою правосуддя у строк, встановлений частиною третьою статті 116 Закону № 1402-VIII.

14.02.2023 за результатами розгляду заяви від 24.05.2022 Вищою радою правосуддя було прийнято рішення № 39/0/15-23, яким вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У пункті 2 рішення № 39/0/15-23 від 14.02.2023 Вищою радою правосуддя встановлено, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення нею шістдесяти п`яти років.

Відповідно до наказу № 1-oc/г від 16.02.2023 в.о. голови Північно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_3 , до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис про звільнення її з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 39/0/15-23 від 14.02.2023.

20.02.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку зі звільненням з посади у відставку з 26.07.2022.

З 26.07.2013 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 20.02.2023, відповідно до поданої заяви та документів, позивача було переведено на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із розрахунку 62 % суддівської винагороди.

Рішення про призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 26.07.2022 пенсійним органом прийнято не було.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 26.07.2022 по 14.02.2023 та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті цієї ситуації, суд виходив з наступного.

Пунктом 4 частини 6, пунктом 1 частини сьомої статті 126 Конституції України встановлено, що подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням є підставою для звільнення судді, а у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років повноваження судді припиняються.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII ).

Відповідно до частини першої статті 53 Закону № 1402-VIII судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.

Згідно частин першої та другої статті 112 Закону № 1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

За правилами статті 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Згідно частини першої статті 120 Закону № 1402-VIII повноваження судді припиняються з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років.

Відповідно до частини другої цієї ж статті про наявність підстави для припинення повноважень судді голова суду, в якому суддя обіймав посаду, не пізніш як за місяць до дня, зазначеного в частині першій цієї статті, повідомляє Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України. До повідомлення додаються документи на підтвердження факту досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

Суддя не може здійснювати правосуддя з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років (частина третя статті 120 Закону № 1402-VIII).

Приписами статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 3 розділу 1 Порядку № 3-1 встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Днем звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку (п. 4 розділу 1 Порядку № 3-1).

Згідно пункту 2 розділу 2 Порядку до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додаються, зокрема, копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади; розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4).

Главою 15 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17, унормований такий порядок звільнення судді з посади:

15.1. Питання про звільнення судді з підстав: неспроможність виконувати повноваження за станом здоров`я (пункт 1 частини шостої статті 126 Конституції України); подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України) - розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.

15.2. Заява про відставку або про звільнення за власним бажанням подається суддею до Ради.

15.7. Якщо на момент розгляду питання про звільнення судді Радою суддя звільнений з посади або його повноваження припинені, член Ради - доповідач своєю ухвалою залишає заяву (висновок, подання) без розгляду.

15.7-1. Положення пункту 15.7 цього Регламенту не застосовується до заяв про звільнення з посади судді у відставку суддів, повноваження яких припинені у зв`язку з досягненням шістдесяти п`яти років, якщо такі заяви подані до Ради в період відсутності повноважного складу Ради - з 24 лютого 2022 року по 12 січня 2023 року.

15.12. За результатами розгляду питання про звільнення судді з посади за загальними обставинами ухвалюється рішення Ради, яке викладається у письмовій формі, підписується головуючим на засіданні одноособово.

Як було встановлено судом, у рішенні ВРП від 14.02.2023 № 39/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», між іншим вказано, що до Вищої ради правосуддя 25 травня 2022 року за вхідним № 227/0/6-22 надійшла заява судді ОСОБА_1 від 24 травня 2022 року про звільнення з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

Також у рішенні ВРП від 14.02.2023 № 39/0/15-23 зазначено, що суддя Північно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 мала законні очікування на звільнення з посади судді у відставку у встановлений законом строк і, відповідно, на встановлені законом гарантії судді у відставці.

Несвоєчасний розгляд заяви судді Північно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 про звільнення у відставку поза межами визначеного законом строку для такого розгляду (1 місяць), хоч і зумовлений об`єктивними обставинами, які цьому передували, та не залежав від волевиявлення судді, призвів до зниження рівня гарантій незалежності судді.

Перебування судді у трудових відносинах із судом поза межами граничного строку після припинення повноважень відповідно до Конституції України у разі досягнення ним шістдесяти п`яти років підлягає врахуванню при нарахуванні та виплаті довічного грошового утримання.

Враховуючи наведене, Вища рада правосуддя з метою забезпечення реалізації гарантованого права судді ОСОБА_1 на звільнення у відставку та недопущення зниження рівня гарантій незалежності судді, керуючись статтями 22, 126, 131 Конституції України, статтями 3, 30, 34, 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», вирішила:

1. Звільнити ОСОБА_1 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

2. Встановити, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення нею шістдесяти п`яти років.

Так, статтею 18 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що Вища рада правосуддя є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

Загальновідомою є та обставина, що з 24.02.2022 по 11.01.2023 був відсутній повноважний склад Вищої ради правосуддя, тому у встановлений частиною третьою статті 116 Закону № 1402-VIII строк, заява позивача розглянута не була.

12 січня 2023 року повноважний склад Вищої ради правосуддя відновлено.

Позивачу 25.07.2022 виповнилося 65 років, тож відповідно до статті 120 Закону № 1402-VIII, 26.07.2022 її повноваження судді припинилися, правосуддя відтоді вона не здійснювала і суддівську винагороду не отримувала.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 3 Закону «Про Вищу раду правосуддя», саме ВРП ухвалює рішення про звільнення судді з посади, тому встановлення права на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання й визначення дати з якої відповідне право може бути реалізоване належить до компетенції ВРП.

Крім того, у даній справі фактично мало місце припинення повноважень судді ОСОБА_1 на підставі статті 126 Конституції України та статті 120 Закону № 1402-VIII, а тому, відповідно, право на відставку та отримання довічного грошового утримання кореспондує із фактом припинення повноважень, яке мало місце 26.07.2022, а не з фактом його юридичного оформлення рішенням ВРП.

Отже, зважаючи на встановлені у справі обставини, суд зауважує, що відповідач невірно визначив дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки позивач набула право на призначення такого утримання саме з 26.07.2022 - з наступного дня після досягнення 65 років.

Натомість, відповідачем прийнято рішення про переведення/перерахунок пенсії позивача відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) з 20.02.2023. Наведена обставина підтверджується рішенням про перерахунок пенсії № 77 від 27.04.2023 (вид перерахунку - перехід з виду на вид; підстава - заява від 20.02.2023).

Відтак, з 20.02.2023 позивачу припинено виплату пенсії за віком, яка була призначена за Законом № 1058-IV, та розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Приймаючи таке рішення, відповідач керувався частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При цьому, не враховано, що несвоєчасне звернення позивача за призначенням щомісячного довічного грошового утримання зумовлено неприйняттям Вищою радою правосуддя рішення про звільнення у відставку у встановлений законом строк, що не може позбавляти позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке є фінансовою гарантією незалежності суддів, на чому також наголошувала Вища рада правосуддя у рішенні ВРП від 14.02.2023 № 39/0/15-23.

Разом з тим, варто зауважити, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до статті 45 Закону № 1058-IV можливе у тому разі, якщо особі відповідно до цього Закону був призначений один з видів пенсії, визначених у статтях 9, 10 цього Закону - пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання, яке є спеціальним видом грошового забезпечення судді у відставці, виплачується за рахунок коштів державного бюджету, а не коштів Пенсійного фонду, та не відноситься до жодного з видів пенсійних виплат, визначених у статтях 9, 10 Закону № 1058-IV. За своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Тож у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", має місце призначення довічного грошового утримання судді у відставці за правилами Порядку № 3-1, а не переведення чи перерахунок пенсії згідно з частинами 3, 4 Закону № 1058-IV.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Вирішуючи цей публічно-правовий спір, суд бере до уваги рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у мотивувальній частині якого зазначено, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абз. 4 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

На переконання суду, право судді на відставку не може ставитись у залежність від неможливості компетентних органів виконувати через певні обставини свої повноваження, інше тлумачення свідчило б про порушення права судді на відставку, що є конституційною гарантією незалежності суддів та передбачено п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

При вирішені цього спору, суд також керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій пп.3.1 п.3 мотивувальної частини).

Відповідно до частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області здійснити нарахування та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 26.07.2022 по 19.02.2023, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком, а тому позов належить задовольнити повністю.

Судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 9312-9364-7185-8853 від 27.07.2023, яка міститься в матеріалах справи.

Відтак, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не здійснення нарахування та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 26.07.2022 по 19.02.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити щомісячне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 26.07.2022 по 19.02.2023 (з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 жовтня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне,Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК