Справа № 640/28515/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (надалі - відповідач, ГУ НП в Київській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №542 від 31.08.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво-Святошинського ВП»;

- визнати протиправним та скасувати витяг з наказу №278 від 30.09.2020 (по особовому складу) Головного управління Національної поліції в Київській області, яким застосовано відносно ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь до спеціального звання «лейтенант поліції»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області анулювати запис у послужному списку ОСОБА_1 про накладення дисциплінарного стягнення на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №542 від 31.08.2020 та поновити спеціальне звання «старший лейтенант поліції».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.07.2020 відповідачем видано наказ №1237, яким було призначено службове розслідування, до складу комісії якого, на переконання позивача, було включено зацікавлених у результатах такого розслідування осіб. Для проведення вказаного службового розслідування не було жодних підстав, оскільки 28.05.2020 позивача було на підставі наказу №884 від 28.05.2020 (з яким останній не був ознайомлений) з 20.05.2020 направлено до ГСУ НП України для проведення досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні, яке здійснюється слідчими ГСУ НП України. У період до 28.05.2020 позивач перебував на робочому місці у Києво-Святошинському ВП ГУНП в Київській області, виконував службові обов`язки та здійснював слідчі дії у кримінальних провадження, які перебували у його провадженні.

Як зазначає позивач, наказом №884 визначено обов`язок начальника слідчого відділу Києво-Святошинського ВП щодо відсторонення ОСОБА_1 від досудового розслідування кримінальних проваджень за іншими кримінальними правопорушеннями, чого, як стверджує позивач, зроблено не було до цього часу.

У подальшому, як зазначено у позовній заяві, позивачем за актами прийому передачі кримінальних проваджень передано начальнику слідчого відділу усі наявні кримінальні провадження, де він зазначений старшим слідчим. Передача відбувалась до 05.06.2020, проте, до цього часу у деяких кримінальних провадженнях у Єдиному реєстрі досудових розслідувань позивач зазначений старшим слідчим.

Крім того, позивач вказує, що до 23.06.2020 від був визначений як єдиний основний слідчий у кримінальному провадженні №0002204 (через яке було ініційовано службове розслідування щодо нього).

У подальшому, як стверджує позивач, відповідно до наказу № 884 від 28.05.2020, який ним не оскаржується, його повноваження як слідчого щодо відрядження/направлення з 20.05.2020 до ГСУ НП України закінчились в 30 денний термін, тобто наказ втратив чинність - 19.06.2020, а у період з 19.06.2020 по 22.06.2020 отримав усні, а згодом письмові вказівки процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2., які повинні зберігатися у матеріалах кримінального провадження №0002204 та в яких було прямо надано вказівку позивачу про необхідність у підготовці та складанні матеріалів клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів.

У зв`язку з тим, що позивач був єдиним слідчим у вказаному кримінальному провадженні та обов`язок проведення досудового розслідування фактично не був знятий з позивача, він виконав письмову вказівку прокурора, підготувавши у межах цього кримінального провадження матеріали відповідного клопотання, яке 22.06.2020 особисто передав процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженню ОСОБА_2 для погодження та подальшого скерування до суду.

Також, позивач вказує, що 22.06.2020 до Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали вказаного клопотання у межах даного кримінального провадження були подані безпосередньо процесуальним керівником ОСОБА_2., а не позивачем.

Крім того, у позовній заяві зазначено, що 25.06.2020 ГУНП в Київській області винесено наказ за № 1053, який позивачем не оскаржується, про його направлення до ГСУ НП України з 22.06.2020 для проведення досудового розслідування іншого кримінального провадження та заступникові начальника ВП - начальнику СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3. наказано забезпечити щоденне прибування позивача до ГСУ НП України та відсторонити його від досудового розслідування кримінальних проваджень за іншими кримінальними правопорушеннями.

У свою чергу, як зазначає позивач, його до 22.06.2020 з наказами № 884 та № 1053 не було ознайомлено та ознайомився з ними лише в серпні 2020 року, в той час коли його було ознайомлено з наказом № 1237 по ГУ НП в Київській області від 27.07.2020 про призначення службового розслідування щодо ймовірного порушення ним Дисциплінарного статуту, що виразилося у неправомірній подачі 22.06.2020 до Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріалів клопотання по вказаному вище кримінальному провадженні.

31.08.2020 позивачу за допомогою мобільного месенджера повідомлено про резолютивну частину висновку службового розслідування, який затверджений начальником ГУ НП в Київській області Нєбитовим А.А. (службове розслідування, яке було проведено на підставі Наказу № 1237), а саме його сторінками № 8 та № 9, де вказано у пункті 3 «що виразилось у порушені позивачем порядку обліку та руху кримінальних проваджень, що перебувають у провадженні в частині недотримання законодавства, неухильного виконання наказів, а саме - не передачі кримінального провадження які перебувають у нього в провадженні керівнику органу досудового розслідування, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (позивача) понизити в спеціальному званні на один ступінь.»

У позовній заяві позивач зазначає, що його не було ознайомлено з висновками службового розслідування та з самими матеріалами цього службового розслідування.

На переконання позивача, відомості, які викладені у наказі ГУ НП в Київській області № 1237 від 27.07.2020, а також у висновку службового розслідування, щодо можливого порушення позивачем, як слідчим службової дисципліни, не відповідають дійсності, оскільки позивачу не було про існування наказу ГУ НП в Київській області № 1053 від 25.06.2020, а у наказі № 1053 зазначено про направлення його з 22.06.2020 до ГСУ НП України, однак про це йому стало відомо, не раніше дати підписання та присвоєння реєстраційного номеру даного наказу, тобто 25.06.2020.

Крім того, позивач вказує, що дисциплінарна комісія не прийняла до уваги пояснення позивача, також комісією не вказано та взагалі не досліджено обставини справи, зокрема обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, часу, місця, способу, а також мотиву учинення можливого дисциплінарного проступку, а основне не зазначено наслідків і тяжкості, що настали у зв`язку з цим діянням чи бездіяльністю.

При цьому позивач наголошує й на тому, що комісією не відібрано пояснення у його безпосереднього керівника ОСОБА_3 , щодо обставин по службовому розслідуванню, не відібрано пояснення в інших осіб, яким відомі обставини подій, а саме прокурора ОСОБА_2 , працівників Києво-Святошинського районного суду Київської області, начальника СВ Києво-Святошинського ВП ОСОБА_3 , не отримано роздруківку із руху кримінального провадження в системі ЄРДР по матеріалам кримінального провадження за №0002204, де до цього часу позивач не відсторонений у даному кримінальному провадженні і має право здійснювати подальше досудове розслідування.

Наказом від 31.08.2020 №542, як зазначено у позовній заяві, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь, у зв`язку з тим, що позивач не передав кримінальне провадження, яке у нього перебувало у провадженні. Наказом від 30.09.2020 №278 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді - пониження в спеціальному званні на один ступінь до спеціального звання «лейтенант поліції». Указані рішення у частині, що стосуються позивача, останній вважає протиправними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2022 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво-Святошинського ВП» від 31.08.2020 №542;

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.09.2020 №278 о/с (по особовому складу) в частині пониження слідчого слідчого відділення Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у спеціальному званні на один ступінь до спеціального звання «лейтенант поліції»;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області поновити ОСОБА_1 у спеціальному званні «старший лейтенант поліції» з 01.10.2020 шляхом видання відповідного наказу та внесення відповідних записів до послужного списку останнього.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Крім того, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів посилається на зміст висновку службового розслідування, а також цитує зміст положень статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що будь-яких аргументів на спростування висновків суду першої інстанції як і в цілому позиції позивача в апеляційній скарзі не зазначено.

Так, положеннями ч. 1 ст. 309 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з перебування члена колегії суддів у відпустці продовжено строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції на розумний термін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з червня 2012 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, в органах Національної поліції - з 06.11.2015, а з 03.04.2020 - на посаді слідчого слідчого відділення Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, що підтверджується копією послужного списку позивача (а.с. 62-71).

Судом першої інстанції також встановлено, що наказом ГУ НП №1о/с від 07.11.2015 позивачу присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції», що підтверджується копією послужного списку (а.с. 62-71).

Наказом ГУ НП в Київській області від 28.05.2020 №884 ОСОБА_1 направлено до Головного слідчого управління Національної поліції України з 20.05.2020 строком на 30 діб для проведення досудового розслідування в кримінальному провадження №0000024 (а.с. 156). Пунктом 2 цього наказу приписано заступнику начальника відділу поліції - начальнику слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3. забезпечити щодення прибуття слідчого слідчого відділення Чайківського відділення Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та відсторонення останнього від досудового розслідування кримінальних проваджень за іншими кримінальними правопорушеннями.

Відповідно до копій актів приймання-передачі матеріалів кримінальних проваджень від 28 та 29 травня 2020 року позивачем заступнику начальника Києво-Святошинського ВП - начальнику СВ ГУНП в Київській області, у зв`язку з відрядженням ОСОБА_1 згідно наказу №884 від 28.05.2020 ГУНП в Київській області передані кримінальні провадження (а.с. 23-27).

При цьому в акті від 29.05.2020 зафіксовано, що матеріали кримінального провадження, зокрема, №0002204 обліковуються в канцелярії слідчого відділу щодо їх направлення до Києво-Святошинської місцевої прокуратури на вимогу, які перебувають у процесуальних керівників (а.с. 26).

Матеріали справи свідчать, 22.06.2020 на адресу ГУ НП в Київській області надійшов лист Національної поліції України від 22.06.2020 №7569/05/24-2020 про відрядження ОСОБА_1 з 22.06.2020 до Головного слідчого управління Національної поліції України у зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадження №0001495 (а.с. 159).

Наказом ГУ НП в Київській області від 25.06.2020 №1053 ОСОБА_1 направлено до Головного слідчого управління Національної поліції України з 22.06.2020 строком на 30 діб для проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001495 та покладено на заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3. обов`язок щодо забезпечення щоденного прибуття позивача та відсторонення його від досудового розслідування кримінальних проваджень за іншими кримінальними правопорушеннями (а.с. 156-157).

Із змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №0002204 станом на 22.06.2020 вбачається, що слідчим, який здійснює по цьому провадженню досудове розслідування, зазначений ОСОБА_1 (а.с. 200).

Згідно наявного у матеріалах справи копії рапорту начальника Києво-Святошинського ВП полковника поліції Ткача А.А. від 23.07.2020 (а.с. 155), останній повідомив керівництво управління про те, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1., слідчий СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, 22.06.2020, перебуваючи у відрядженні до ГСУ НП України з 20.05.2020, направив клопотання до Києво-Святошинського районного суду про тимчасовий доступ до речей та документів в рамках кримінального провадження № 0002204, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, за його підписом.

На підставі вказаного рапорту наказом ГУ НП в Київській області від 27.07.2020 №1237 призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , слідчого слідчого відділення Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції. З указаним наказом позивач був ознайомлений 06.08.2020 (а.с. 153-154).

У ході проведення службового розслідування комісією було відібрано письмові пояснення:

- від ОСОБА_1 (а.с. 164-169), в яких останній послався на аналогічні обставини тим, що й виклав у цій позовній заяві (а.с. 164-169);

- від ОСОБА_3 (а.с. 162-163), який пояснив, що з метою виконання наказів ГУНП в Київській області від 28.05.2020 № 884 та від 25.06.2020 № 1053 з ОСОБА_1 було складено акт прийому-передачі кримінальних проваджень, згідно якого останній передав ряд кримінальних проваджень та в акті зазначив, де та в кого перебувають матеріали кримінального провадження, які він не може передати.

Окремо, ОСОБА_3 зазначив, що слідчих він призначає тільки в тих кримінальних провадженнях, які є в наявності та які можна передати слідчим по журналу (реєстрації) кримінальних проваджень та кримінальні провадження які перебувають в інших відповідних органах призначаються тільки після їх фактичного надходження.

Так згідно акту прийому - передачі, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР по № 0002204 перебувало у прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.

Також ОСОБА_3 додав, що він неодноразово наголошував ОСОБА_4 про заборону здійснення слідчих дій у кримінальних провадженнях, які перебувають у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП, на період відрядження.

У подальшому, ОСОБА_3 стало відомо, що 22.06.2020 до Києво- Святошинського районного суду надійшло клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів;

- від т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Чайківського відділення поліції капітана поліції Говорун К.О. (а.с. 161), яка пояснила, що за час її роботи на посаді т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальник СВ Чайківського відділення поліції ст. лейтенант поліції ОСОБА_1. в Чайківському відділенні поліції не працював, в Чайківському відділенні поліції не з`являвся, робоче місце позивача знаходилось в Києво- Святошинському ВП за адресою: м. Боярка, вул. Хрещатик, 88.

За результатами проведеного службового розслідування комісією складено висновок, затверджений начальником ГУ НП в Київській області 31.08.2020, відповідно до якого за порушення службової дисципліни, яка виразилась у порушенні статей 1, 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпункту 1 пункту 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу МВС України від 14.04.2016 № 296 «Про затвердження Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України», що виразилось у порушенні порядку обліку та руху кримінальних проваджень, що перебувають в частині провадженні в частині дотримання законодавства, неухильного виконання наказів начальників, а саме - не передачі кримінального провадження, які перебувають у нього в провадженні, керівнику органу досудового розслідування, комісією запропоновано слідчого СВ Чайківського ВП Києво- Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 понизити у спеціальному званні на один ступінь (а.с. 171-179).

На підставі вказаного висновку наказом ГУ НП в Київській області від 31.08.2020 №542 ОСОБА_1 вирішено понизити в спеціальному званні на один ступінь за порушення службової дисципліни, яка виразилась у порушенні статей 1, 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпункту 1 пункту 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу МВС України від 14.04.2016 № 296 «Про затвердження Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України», що виразилось у порушенні порядку обліку та руху кримінальних проваджень, що перебувають в частині провадженні в частині дотримання законодавства, неухильного виконання наказів начальників, а саме - не передачі кримінального провадження, які перебувають у нього в провадженні, керівнику органу досудового розслідування (а.с. 180).

Крім того, 30.09.2020 ГУ НП в Київській області видано наказ №278 о/с, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 понижено у спеціальному званні на один ступінь до спеціального звання «лейтенант поліції» (а.с. 12).

Не погоджуючись з вказаними вище наказами відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок, що у діях відсутні ознаки порушень, на яких наполягає відповідач, оскільки накази про відрядження ОСОБА_1 прийняті не в день їх початку, а пізніше, а станом на 22.06.2020 позивач не міг знати, що його відряджено до ГСУ НП України наказом від 25.06.2022 №1053, а відтак в силу вимог чинного законодавства був зобов`язаний приймати до свого провадження кримінальні провадження, які були ним передані у зв`язку з попереднім відрядженням.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача анулювати запис у послужному списку позивача про накладення дисциплінарного стягнення, суд зазначив, що вчинення таких дій ГУ НП в Київській області чинним законодавством не передбачено. У свою чергу суд першої інстанції вказав, що у межах цього спору ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача поновити позивача у спеціальному званні «старший лейтенант поліції» з 01.10.2020 шляхом видання відповідного наказу та внесення відповідних записів до послужного списку.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення в частині задоволених позовних вимог з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII Дисциплінарний статут Національної поліції України (надалі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначають, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Зі змісту ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту випливає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За правилами ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Підстави проведення службового розслідування визначені статтею 14 Дисциплінарного статуту, за якою службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 розд. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (надалі - Порядок №893), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Розділ VІ Порядку №893 містить вимоги щодо оформлення матеріалів службового розслідування. Зокрема, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема, обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки особи та її ставлення до вчиненого.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Вимоги до висновку за результатами службового розслідування та оформлення його результатів викладені у ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту, якому кореспондують наведені вище положення Порядку №893. При цьому, судовою колегією враховується, що матеріали справи свідчать, що службове розслідування проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, та не містять відомостей, які б вказували на порушення вимог щодо оформлення його результатів.

Надаючи оцінку безпосередньо висновкам службового розслідування, з якими не погодився суд першої інстанції, а також положенням законодавства, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, судова колегія у розрізі доводів апеляційної скарги та відзиву на неї вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено раніше, висновки дисциплінарної комісії про порушення позивачем статей 1, 11, 12 Дисциплінарного статуту, підпункту 1 пункту 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу МВС України від 14.04.2016 № 296 «Про затвердження Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України» що виразилось у порушенні порядку обліку та руху кримінальних проваджень, що перебувають в провадженні, в частині дотримання законодавства, неухильного виконання наказів начальників, а саме - не передачі кримінального провадження, яке перебувають у нього в провадженні керівнику органу досудового розслідування, знайшли свій вияв у тому, що ОСОБА_1 з 20.05.2020 та з 22.06.2020 був відряджений до ГСУ НП України для здійснення досудового розслідування в окремих кримінальних провадженнях, а тому не мав повноважень для проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій та заходів забезпечення кримінального провадження №0002204 саме 22.06.2020.

Разом з тим, як правильно наголосив суд першої інстанції, наказ №884, яким позивача відряджено до ГСУ НП України з 20.05.2020 строком на 30 діб, прийнято 28.05.2020, а наказ №1053, яким позивача відряджено до ГСУ НП України з 22.06.2020 строком на 30 діб, прийнято 25.06.2020.

При цьому, наявні у матеріалах справи копії згаданих наказів не містять жодних відомостей щодо ознайомлення позивача з цими наказами саме 20.05.2020 та 22.06.2020, адже безпосередньо самі ці акти були прийняті пізніше. Викладене, на переконання судової колегії, об`єктивно дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 фактично не міг знати 20.05.2020 та 22.06.2020 про те, що його буде відряджено до Головного слідчого управління Національної поліції України на підставі наказів від 28.05.2020 та від 25.06.2020 відповідно.

Будь-яких пояснень щодо розбіжності у датах фактичного початку відряджень позивача із датами видачі відповідних наказів відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Судовою колегією також звертається увага на те, що, як було встановлено раніше, наказами від 28.05.2020 №884 та від 25.06.2020 №1053 3 на заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітану поліції ОСОБА_3. було покладено обов`язок щодо, зокрема, відсторонення позивача від досудового розслідування кримінальних проваджень за іншими кримінальними правопорушеннями.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 начальнику слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_3. за актами приймання-передачі матеріалів кримінальних проваджень від 28 та 29 травня 2020 року були передані кримінальні провадження, які перебували в провадженні позивача, на виконання вимог п. 2 розд. ІІ Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 14.04.2016 № 296. Водночас, кримінальне провадження №0002204, як повідомив позивач, направлено до Києво-Святошинської місцевої прокуратури на вимогу процесуального керівника ОСОБА_2. відповідно до супровідного листа за вих.№СВ/150 від 29.05.2020.

Тобто, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, у травні 2020 року вказане кримінальне провадження фактично перебувало у процесуального керівника, проте, дані відомості не можуть свідчити, що станом на 22.06.2020 матеріали цього провадження не були повернуті до слідчого відділу. Протилежного відповідачем доведено не було.

Крім іншого, як було наголошено вище, наказом від 28.05.2020 №884 позивача було відряджено з 20.05.2020 на 30 діб. Наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про те, що станом на 22.06.2020 термін відрядження позивача за наказом від 28.05.2020 №884 завершився, а тому, відповідно до вимог законодавства станом на 22.06.2020 ОСОБА_1 повинен був прийняти до свого провадження кримінальні провадження, які були ним передані у зв`язку з відрядженням у травні 2020 року.

До того ж, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 22.06.2020 слідчим у кримінальному провадженні №0002204 був визначений один позивач, якому, як вже було зазначено раніше, не могло бути відомо, що наказом від 25.06.2020 №1053 його буде знов відряджено до Головного слідчого управління Національної поліції України з 22.06.2020, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що позивача якимось чином повідомлено про це 22.06.2020.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що станом на 22.06.2020 позивач мав неухильно дотримуватись дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII), що, відповідно, ним і було зроблено шляхом проведення відповідних слідчих (розшукових) дій та вжиття заходів забезпечення у кримінальному провадженні №0002204, де позивач був призначений єдиним слідчим.

Крім іншого, судова колегія звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних відомостей того, яким саме чином заступник начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3. виконав покладений на нього наказами обов`язок щодо відсторонення позивача від здійснення досудового розслідування в інших кримінальних провадження, а його пояснення, надані під час службового розслідування щодо того, що він неодноразово наголошував про заборону здійснення слідчих дій у кримінальних провадженнях, які перебувають у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції на період відрядження, не можуть бути доказом того, що начальником слідчого відділу було виконано такий обов`язок, визначений наказами від 28.05.2020 №884 та від 25.06.2020 №1053.

За таких підстав, суд дійшов правильного висновку про те, що в діях позивача були відсутні ознаки порушення службової дисципліни, а матеріали службового розслідування не підтверджують таких фактів, відповідно, наказ ГУ НП в Київській області від 31.08.2020 №542 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво-Святошинського ВП» та наказ ГУ НП в Київській області від 30.08.2020 №278 о/с (по особовому складу) в частині пониження позивача у спеціальному званні на один ступінь до спеціального звання «лейтенант поліції» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 24 Дисциплінарного статуту у разі поновлення порушених прав поліцейського у судовому порядку вищий керівник зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та притягти до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень.

За таких підстав судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладення на відповідача обов`язку поновити позивача у спеціальному званні «старший лейтенант поліції» з 01.10.2020 (дня наступного за днем видання наказу про пониження у спеціальному званні) шляхом видання відповідного наказу та внесення відповідних записів до послужного списку останнього.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності часткового задоволення позову в цій справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: І.О. Грибан

Є.О. Сорочко