Справа № 480/3394/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2023 року Суми Справа № 480/3394/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін та процесуальні дії у справі.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача ''Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства'' від 17.11.2021, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області; зобов`язати відповідача надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Однак рішенням відповідача позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання. Позивач вважає спірне рішення протиправним.
29.06.2022 та 04.07.2022 до суду надішов відзив відповідача на позовну заяву, у якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідач зазначає, що при детальному вивченні клопотання позивача та документів було встановлено, що зазначена позивачем земельна ділянка співпадає із земельною ділянкою загальною площею 56,1133 га, яка знаходиться в межах пам`ятки археології ''Поселення'' (ранній залізний вік), яка взята на облік розпорядженням представника Президента України та внесена до переліку об`єктів культурної спадщини. В силу вимог норм ч. 4 ст. 83 ЗК України та п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 16.12.2004 № 2245-VI передача у приватну власність земель історико-культурного призначення забороняється. Тому відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, про що прийняв рішення від 17.11.2021.
10.05.2023 судом було постановлено ухвалу про витребування доказів та письмових пояснень у відповідача. 16.05.2023 та 24.05.2023 вимоги суду виконано відповідачем, надано письмові пояснення по справі.
Встановлені судом фактичні обставини.
28.10.2021 до відповідача надійшло клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у приватну власність з доданими документами (а.с.8,26,39).
За результатами розгляду вказаного клопотання відповідачем було прийнято рішення від 17.11.2021 ''Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо вілведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства'' з підстави того, що бажана земельна ділянка співпадає із сформованою земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 56,1133 га, яка знаходиться в межах пам`ятки археології ''Поселення'' (ранній залізний вік), яка взята на облік розпорядженням представника Президента та внесена до переліку об`єктів культурної спадщини, складеного за результатами перегляду списків (переліків) пам`яток історії та культури (а.с.9).
Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Відповідно до норми ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Частинами 1-2 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частини 3-4 цієї статті).
Згідно з приписами частин 6, 7 цієї статті формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Відповідно до частин 9, 10 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Статтею 1 Закону України ''Про землеустрій'' встановлено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
За правилами статті 25 Закону України ''Про землеустрій'' документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Суд звертає увагу, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Згідно з положеннями ЗК України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина 2 статті 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.
Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.
Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2020 року у справі № 802/1535/17-а та від 07.04.2021 у справі № 0640/4182/18.
Як встановлено судом, запитувана позивачем земельна ділянка входить до складу сформованої земельної ділянки, яка є єдиним масивом, на яку зареєстровано право комунальної власності Нижньосироватської сільської ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.31-33,47-48).
Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме частина 6 статті 79-1 ЗК України.
Таким чином, в даному випадку може мати місце формування земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки без зміни її цільового призначення, а тому такі дії повинні бути здійснені за технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Суд вважає, що необхідність формування бажаного для позивача об`єкта саме на підставі проекту землеустрою щодо відведення, а не за технічною документацією щодо поділу земельної ділянки і посилання на порушення норм ст. 79-1 ЗК України є самостійною та водночас достатньою правовою підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у наданні відповідного дозволу.
Тому відповідач правомірно прийняв спірне рішення, яке відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч. 2 ст. 2 КАС України, а правові підстави для задоволення позову відсутні.
Судові витрати.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то витрати з судового збору і на правничу допомогу покладаються на позивача і не підлягають розподілу за результатами розгляду справи, згідно зі ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
2. Втрати з судового збору у сумі 908 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 9000 грн покалсти на позивача - ОСОБА_1 .
3. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 12.10.2023.

Суддя А.І. Сидорук