Справа № 600/2009/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р. м. Чернівці Справа №600/2009/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №00000-2404-2411 від 11.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 10683,15 грн за податковий період 2018 року;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №004-2411 від 11.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 11974,42 грн. за податковий період 2019 року;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №0-2411 від 06.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 6211,63 грн за податковий період 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає податкові повідомлення-рішення безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач не є, у відповідності до п. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Вказував, що нежитлова будівля, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як "нежитлові будівлі" з описом об`єкта нерухомого майна: літ "А" службово-побутова будівля, загальною площею 139,80 кв.м. літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м.. літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб. Вказував, що в розумінні ДК 018-2000 зазначене приміщення вважається таким, що призначене для використання у сільськогосподарській діяльності та звільняється оподаткування податком на нерухоме майно.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України зазначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключено для цілей глави 1 розділу XIV "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" ПК України, до якої віднесено четверту групу сільськогосподарські товаровиробники. На думку відповідача, до даних правовідносин визначення "сільськогосподарський товаровиробник" не застосовується, оскільки відноситься до розділу XII "Податок на майно".

Наголошував на тому, що якщо сільськогосподарським товаровиробником для виробництва сільськогосподарської продукції, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізації, дані об`єкти нерухомості не використовуються, то податок на нерухоме майно, сплачується на загальних підставах.

Ухвалою суду від 30.05.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 14.06.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення розгляду адміністративної справи №600/2009/22-а в судовому засіданні з викликом сторін, - відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 09.03.2016 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності за КВЕД 01.46 є розведення свиней (а.с. 14).

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку, позивач перебуває на другій групі оподаткування (а.с. 15).

10.01.2015 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, згідно якого Продавець продала та передала у власність, а Покупець купив та прийняв у власність нежитлові будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 та зобов`язується оплатити його вартість за ціну та на умовах, встановлених у цьому договорі.

На земельній ділянці розташовано: літ "А" службово-побутова будівля загальною площею 139,80 кв.м., літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м., літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб.

Земля на якій розташовані зазначені нежитлові приміщення, кадастровий номер :02:002:0250, знаходяться в користуванні "Продавця" та мають розмір 0,3198 га., що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-015 від 21.04.2015 (а.с. 18).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2015 №45449373 ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлова будівля в АДРЕСА_1 , що включає в себе літ "А" службово-побутова будівля загальною площею 139,80 кв.м., літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м., літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб (а.с. 19).

Як вбачається із матеріалів справи, 15.06.2017 Анадольською сільською радою Хотинського району Чернівецької області VII сесії VII скликання прийнято рішення №133/12-2017, яким п. 1.2 встановлено податок на майно: 1.2.1. податок на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Додаток 3; 1.2.2 податок на майно в частині плати за землю. Додаток 4 (а.с. 20).

11.05.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №004-2411, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 10683,15 грн (а.с. 13).

11.05.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №004-2411, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 11974,42 грн (а.с. 13).

06.05.2021 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2411, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 6211,63 грн (а.с. 13).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Порядок адміністрування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, унормований ст. 266 ПК України.

Відповідно до пп.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп.266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. п.266.2 ст.266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

У п.266.2 ст.266 ПК України наведений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, згідно з пп. "ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Таким чином, даною нормою передбачено пільгу, яка стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

У Податковому кодексі України поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначено у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України відповідно до якого сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до ст. 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" міститься також у ст. 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років", якою передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавством з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський припис" виробниками сільськогосподарської продукції є юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення його від сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Судом установлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлова будівля в АДРЕСА_1 , що включає в себе літ "А" службово-побутова будівля загальною площею 139,80 кв.м., літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м.. літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб.

Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року №507, зазначені будівлі, які належать на праві приватної власності позивачу, відносяться до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127), клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

При цьому, будівлі для тваринництва мають код 1271.1, будівлі для зберігання зерна мають код 1271.3, будівлі сільськогосподарського призначення інші мають код 1271.9.

Отже судом установлено що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а нежитлова будівля, яка йому належить на праві приватної власності, призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, тому згідно з пп. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що нежитлова будівля, в АДРЕСА_1 , що включає в себе літ "А" службово-побутова будівля загальною площею 139,80 кв.м., літ "Б" автовагова, загальною площею 60,2 кв.м.. літ "В" пункт штучного осіменіння, загальною площею 159,80 кв.м., літ "Г" будинок тваринника, загальною площею 214,1 кв.м. літ ПГ погріб, яка належить йому на праві приватної власності, призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому згідно з пп. "ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З огляду на викладене, враховуючи, що вказаний комплекс споруд не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд приходить до висновку про протиправність податкових повідомлень - рішень №00000-2404-2411 від 11.05.2021, №004-2411 від 11.05.2021 та №0-2411 від 06.05.2021, якими позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2018, 2019 та 2020 роки.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що про всі об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, платники зобов`язані повідомляти згідно форми №20-ОПП, то такі суд оцінює критично.

Як вже зазначалось, перелік будівель, які не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначений у пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Зокрема, згідно з пунктом «ж» цього підпункту не є об`єктом оподаткування: "будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності".

Буквальний зміст цього пункту свідчить на користь того, що звільняється від оподаткування саме об`єкт, і саме такий, який має відповідне цільове призначення.

Тобто, звільняється від оподаткування об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, а не який безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності. Додатковою обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є приналежність такого об`єкта сільськогосподарському товаровиробнику.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що нараховуючи ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, відповідач діяв без дотримання вимог податкового законодавства.

Зважаючи на викладене, з урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено суду протиправність винесених стосовно нього податкових повідомлень-рішень.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до положень, закріплених ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №00000-2404-2411 від 11.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 10683,15 грн за податковий період 2018 року.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №004-2411 від 11.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 11974,42 грн. за податковий період 2019 року.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби №0-2411 від 06.05.2021 про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 6211,63 грн за податковий період 2020 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн, сплачений згідно платіжного квитанції №732059 від 24.05.2022.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013, ).

Суддя В.О. Григораш