Справа № 140/17310/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/17310/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року у Державній кримінально-виконавчій службі; зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року у Державній кримінально-виконавчій службі (а.с.33-36).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 07 листопада 2015 року проходить службу в Управлінні патрульної поліції у Волинській області, при цьому до стажу служби в поліції йому не враховується попередня служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року (становить 5 років 3 місяці 4 дні). Позивач звертався до Департаменту патрульної поліції щодо зарахування йому цього періоду служби до стажу служби в поліції. Проте відповідач відмовив у такому зарахуванні, мотивуючи тим, що частиною другою статті 78 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VІІІ) не передбачено зарахування періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції.

Позивач не погоджується з такою відмовою, оскільки це порушує його право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Вважає, що оскільки особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України проходять службу в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (тепер поліції), тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності є тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань, то така служба (у Державній кримінально-виконавчій службі) за своєю суттю відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VІІІ є підставою для зарахування спірного періоду до стажу служби в поліції.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.43-35). В обґрунтування цієї позиції відповідач зазначив, що частиною другою статті 78 Закону №580-VІІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. До цього переліку не включено службу в Державній кримінально-виконавчій службі, тому відсутні правові підстави для зарахування позивачеві періоду служби з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року до стажу служби в поліції.

Також зауважив, що позивача прийнято на службу в поліцію за конкурсом та призначено на посаду з 07 листопада 2015 року, тому стаж зараховується саме з цього моменту. При обчисленні ОСОБА_1 стажу служби в поліції Департаментом патрульної поліції було дотримано вимоги статті 78 Закону №580-VIII.

Інші заяви від сторін по суті спору до суду не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.15-18), послужного списку №Д-004799 (а.с.19-23) у період з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 22015 року ОСОБА_1 безперервно проходив службу в органах пенітенціарної служби України (Державної кримінально-виконавчої служби України).

09 липня 2010 року ОСОБА_1 прийняв присягу рядового і начальницького складу служби виконання покарань (а.с.24).

Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 30 серпня 2010 року №102 о/с ОСОБА_1 присвоєне спеціальне звання «молодший лейтенант внутрішньої служби», а наказом Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Волинській області від 30 вересня 2011 року №79 о/с спеціальне звання «лейтенант внутрішньої служби». З 30 вересня 2013 року позивачу присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант внутрішньої служби» (наказ Управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області від 30 вересня 2013 року №168 о/с) (а.с.19).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1062 «Про утворення територіальних органів Державної пенітенціарної служби» Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Волинській області реорганізовано шляхом перетворення в Управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області.

Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області від 12 жовтня 2015 року №100 о/с позивач був звільнений у запас з 13 жовтня 2015 року (за пунктом 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - за власним бажанням); вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 5 років 3 місяці 4 дні (а.с.17, 21).

19 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді інспектора патрульної служби батальйону патрульної служби Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, звідки був звільнений у запас за пунктом 63 «к» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)).

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції України у Волинській області від 07 листопада 2015 року №1о/с ОСОБА_1 прийнято на посаду поліцейського батальйону патрульної поліції (а.с.18, 22). Наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 20 січня 2016 року №7 о/с позивачу установлена вислуга років для визначення надбавки за вислугу років та для визначення тривалості відпустки станом на 13 грудня 2015 року - 01 рік 01 місяць 11 днів.

Бортнік має спеціальне звання «старший лейтенант поліції» (наказ Національної поліції України від 31 травня 2016 року №341 о/с).

З 01 серпня 2019 року позивач перебуває на посаді інспектора взводу №2 управління патрульної роти №1 батальйону поліції у Волинській області (наказ Департаменту патрульної поліції від 01 серпня 2019 року №579 о/с).

На звернення ОСОБА_1 щодо зарахування йому періоду проходження служби в органах пенітенціарної служби України до вислуги років у поліції (для виплати відсоткової надбавки за вислугу років) (а.с.11) Департамент патрульної поліції листом від 23 лютого 2023 року №3460/41/4/03-2023 повідомив, що відповідно до статті 78 Закону №580-VІІІ до стажу служби в поліції не зараховується вислуга років у Державній пенітенціарній службі України (а.с.12-13).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача в частині незарахування до стажу служби в поліції періоду проходження служби в органах пенітенціарної служби України (Державної кримінально-виконавчої служби), позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VІІІ (Закон набрав чинності 07 листопада 2015 року) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною першою статті 78 Закону №580-VІІІ стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (частина друга статті 78 Закону №580-VІІІ).

Отже, до стажу служби в поліції зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Як визначено частиною третьою статті 78 Закону №580-VIII, під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

01 січня 2004 року набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України, пунктом 5 «Прикінцеві положення» якого було установлено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

23 червня 2005 року прийнятий Закон України №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713-IV). Закон визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2713-IV Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Як установлено частиною першою статті 14 Закону №2713-IV, до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

За приписами частини другої статті 14 названого Закону служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

За змістом частини четвертої статті 14 Закону №2713-IV громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.

Також відповідно до частин шостої, сьомої статті 14 цього Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: 1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби; 2) молодший начальницький склад:

молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби; 3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби; 4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби; 5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби. Присвоєння і позбавлення спеціальних звань, а також пониження і поновлення у спеціальному званні здійснюються в установленому порядку.

Частина п`ята статті 23 Закону №2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях частини п`ятої статті 23 цього Закону (до змін від 10 листопада 2015 року та від 06 грудня 2016 року) було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV. Згідно з преамбулою Статуту його дія поширюється і на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20 (стосувався зарахування позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 13 травня 2010 року по 03 липня 2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі) дійшов правового висновку, що на працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується (з 13 травня 2010 року по 03 липня 2017 року), розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Цей висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20 та від 01 серпня 2023 року у справі №240/30024/21, який зазначив, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а тому має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

Як установлено судом, ОСОБА_1 з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року проходив службу в органах пенітенціарної служби України (Державної кримінально-виконавчої служби України); зі служби звільнений у запас за пунктом 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у званні «старший лейтенант внутрішньої служби».

З огляду на наведене на позивача під час проходження служби в період з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України та він мав такий же правовий статус, як особи начальницького і рядового складу в органах внутрішніх справ України.

Суд відхиляє посилання представника відповідача на правові висновки Верховного Суду у постанові від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19 (не стосується подібних правовідносин, оскільки предметом спору у цій справі було неврахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі) та відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує останні правові висновки Верховного Суду у постановах від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20 та від 01 серпня 2023 року у справі №240/30024/21.

Стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, позивачу не зараховано. Відповідач не заперечує належність позивача у період проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі до числа осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, однак протиправно відмовив йому у зарахуванні до стажу служби в поліції службу у Державній кримінально-виконавчій службі України з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року, що впливає на визначення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки.

За встановлених обставин справи, аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції календарного строку служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року та зобов`язання Департамент патрульної поліції зарахувати позивачу до стажу служби в поліції службу у Державній кримінально-виконавчій службі України з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджуються квитанцією від 21 червня 2023 року №0.0.306302691.1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.5, 28).

Отже, у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 262, 294 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 09 липня 2010 року по 13 жовтня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк