Справа № 504/3429/23
Суддя: Вінська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/3429/23
Номер провадження 2-а/504/25/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

секретаря Коцар А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції яким просить суд скасувати:

- постанову серії ЕАС №7476634 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

- постанову серії ЕАС №7476883 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження за ст. 125 КУпАП.

Зазначені постанови ОСОБА_1 вважає винесеними незаконно, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначається наступне, відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 07.08.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так 07.08.2023 року він рухаючись на автомобілі NISSAN Qashqai реєстраційний номер НОМЕР_1 на трасі М05 Одеса -Київ був зупинений працівниками поліції приблизно у колишньому Роздільнянському районі Одеської області. Йому, його дружині та його семирічному сину співробітниками поліції були продемонстровані результати фіксації перевищення швидкісного режиму на приладі TruCAM. Позивач з цим не погодився, але запропонував працівникам поліції оформити протокол на його дружину - власницю автомобіля. Крім того, його дружина, як адвокат зауважила, що тримати прилад фіксації руху в руках не законно, оскільки існують похибки. Незважаючи на це, працівниками поліції було складено протокол на позивача як подія, з яким позивач не погоджувався та надав свої письмові пояснення. Вважав, що при винесенні постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП працівник поліції був упереджений та порушив процедуру винесення постанови так як фактично склав її без врахування його пояснень та зауважень. Зауважив, що вказана постанова є передчасною, оскільки працівником порушено порядок її складання, так як по перше : працівники поліції знаходились та зупинили його після дорожнього знаку «Усі обмеження та заборони скасовані». По друге: він не порушував швидкісний режим та їхав усю відстань не порушуючи швидкісний режим за мікро автобусом сірого кольору, який рухався попереду нього. Приблизно за 100 метрів побачивши дорожній знак, « усі обмеження та заборони скасовані» та під`їхавши ближче до мікро автобуса, останній прийняв праворуч та пропустив його. Швидкість його авто складала приблизно 60 км/год. Після чого, він розпочав набирати швидкість, та з-поза припаркованого цивільного авто вибіг поліцейський та зупинив його. Вважав, що поліцейські були розташовані після дорожнього знаку «усі обмеження та заборони скасовані», попереду них був припаркований цивільний автомобіль таким чином, що машин патрульної поліції взагалі не було видно, на поліцейських автомобілях взагалі були відсутні будь-які сигнали та проблискові маячки. По третє: фіксування було здійснено з рук, що є також незаконним, оскільки при проведені фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом «Про національну поліцію» (стаціонарно вмотивованим способом, а використання ручних засобів автоматичної фото- відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону «Про Національну поліцію». Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5,70»). Так як йому інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення з ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме те, що « …селі Еремїївка Траса М05 428 км порушив вимоги пункту 12.9.б Правид дорожнього руху (далі ПДР) перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3,29, 3.31, 30.3, чим він категорично не погоджується.

Зазначав, що пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобі дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», дія цього обмеження скасовується знаком 5.50 «Кінець населеного пункту».

Отже, згідно з ПДР дорожні знаки 5.49,5.51 позначають не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку повинно співпадати з фактичними межами забудови населеного пункту. Таким чином, зона дії знаку 5.49, 5.51. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.50,5.52 «Кінець населеного пункту» (місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах).

Також позивачем долучено до позову відеозапис ділянки дороги до місця його зупинки поліцейським, з якого вбачається, що будь-якого дорожнього знаку 5.49, 5.50, 5.51, 5.52 Початок населеного пункту та кінець населеного пункту взагалі відсутні.

Позивач зазначав, що з початку повноцінної військової агресії російської федерації проти України були демонтовані всі дорожні знаки, які позначали початок та кінець населених пунктів, в тому числі по трасі М05 Одеса Київ чи Київ Одеса на територіях де проходить траса по Одеській області взагалі відсутні жодні знаки позначення населених пунктів.

Позивач переконаний, що не повинен був знати, що на трасі М05 на даній ділянці дороги відсутні дорожні знаки 5.45, 5.46, 5.47, 5.51 Початок населеного пункту та кінець населеного пункту, оскільки розраховував як водій, що посадові особи, відповідальні за утримання доріг, належним чином виконують свої обов`язки та траса Одеса Київ обладнана дорожніми знаками відповідно до ПДР України та ДСТУ, оскільки рухався по ній лише кілька разів за життя та вперше після початку військової агресії російської федерації.

Більш того, згідно пункту 12.10 ПДР зазначено: у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Щодо постанови серії ЕАС №7476883 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді попередження за ст. 125 КУпАП позивач зазначав наступне. Постанову ЕАС №7476883 адміністративного стягнення у вигляді попередження винесено за ст. 125 КУпАП , через те, що він не виконав вимоги поліцейського щодо ввімкнення аварійного сигналізації. Вважав зазначену постанову винесеною упереджено, безпідставною та взагалі абсурдно, виходячи з наступного.

Під час збирання доказів та фіксацією порушень за ст. 122 ч .1 КУпАП поліцейський (особа, яка перебувала у темних окулярах та мав шеврон з номером 173267) через 25 хвилин чомусь вирішив, що позивач не виконав його вимогу про не включення аварійки під час зупинки. При цьому позивач вказує на, те що вимоги поліцейського про увімкнення аварійних вогнів в автомобілі взагалі не було озвучено, в той же час аварійна сигналізація була ввімкнена одразу після зупинки авто, проте її вимкнула дитина позивача, яка сиділа в автомобілі, помітивши вимкнення аварійки дружина позивача одразу пішла її вмикати та увімкнула (відео роботи аварійки надано). Одночасно, роз`яснила дитині, яка перебувала у машині про те, щоб останній не вимикав її та сидів на задньому сидінні.

Позивач переконаний, що поліцейські діяли щодо нього упереджено оскільки усі авто, які були припарковані на узбіччі були без ввімкнених аварійних сигналізацій,

Зазнаав, що поліцейський взагалі не дотримувався процедури винесення постанови, а одразу виніс постанову без оголошення суті правопорушення, хто її виносив, за що винесена та взагалі без будь-яких роз`яснень прав та змоги висловити свої заперечення.

Окрім цього, упереджене ставлення вбачається і з того, що на його питання до поліцейських - чи буде складено постанови за аптечку або вогнегасник, останні вказували, що «якщо потрібно, то також можемо». Вважає, що дії поліцейського були вчинені навмисно, задля відволікання уваги від збирання доказів невинуватості за постановою про притягнення його за ч.1 ст.122 КУпАП та намаганням здійснити провокаційні дії задля того, щоб спровокувати конфліктну ситуацію, та викликані фактом того, що позивач є суддею.

Вбачаючи явну упередженість у розгляді справи позивачем було зазначено, що він буде скаржитись на дії поліцейських

Позивач наголошує на тому, що під час зупинки він жодного разу не казав , шо він є суддею, більше того під час надання письмових пояснень ним не було зазначено посаду та місце роботи.

Вважав, що дії поліцейських щодо складання постанови ЕАС №7476883 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді попередження за ст. 125 КУпАП - є протиправними, явно упередженими та провокаційними, задля намагання створення конфліктної ситуації та дискредитування представника судової влади.

Ухвалою від 21 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28 серпня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про встановлення судового контрою за виконанням рішення суду.

06 вересня 2023 року відповідачем Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в особі представника Єфіменко С. надано до суду відзив на позов.

Представником відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надано до суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву, сторона відповідача категорично не погодилась з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного.

07.08.2023 року о 12 год. 06 хв. в ході виконання службових обов`язків інспектор ОСОБА_2 за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М-05 Одеса-Київ. 428 км. виявив транспортний засіб Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо гр. ОСОБА_1 , який не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» рухаючи зі швидкістю 93 км/год. (максимально дозволена швидкість 50 км/год.), при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 43 км/год., чим порушив п. 12.9.б) Правил дорожнього руху (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 cm. 122 КУпАП.

Дорожні знаки були розташовані незадовго до місця зупинки позивача, що підтверджується схемою та відповіддю з служби автомобільних доріг в Одеській області наданою стороною відповідача та встановлювали обмеження швидкості руху спочатку 90 км/год, 70 км/год, 50 км/год. та ще раз 50 км/год. Крім того, надано інформацію щодо розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM, перейшовши за офіційний сайт Департаменту патрульної поліції, а саме: http://patrol.police.gov.ua/2020/07/29/kilkist-dilyanok-na-yakvh-patrulm-vymirvuvatymut-shvydkist-za-dopomogoyu-pryladu-trucam-zbilshuyetsya/ можна побачити, що на ділянці автомобільної дороги Київ-Одеса, М-05 починаючи з 360 км - по 440 км (початок забезпечення контролю з 29.07.2020 року) та починаючи з 442 км - по 463 км (початок забезпечення контролю з 11.02.2019 року) дозволяється розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM, При цьому гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення (порушив обмеження швидкості руху) на 428 км автомобільної дороги Київ-Одеса М-05.

Разом із дорожніми знаками 3.29 (обмеження швидкості в 90 км/год, 70 км/год, а потім 50 км/год) були застосовані й дорожній знак 1.39 «Аварійно небезпечна ділянка», з табличкою 7.21.1 «Інформує про можливий вид дорожньо-транспортної пригоди».

Пунктом 12.9. ПДР визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, Знак 3.29. «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фото- та відео-матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000523.

Факт порушення ПДР позивачем підтверджується фото- та відео- матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI20/20 № ТС000523 та роздруківкою файлу _B8000_0807_120157.ipg з даного пристроюю. На якому зокрема, вказана відмітка у вигляді хрестика «+», позначає, який саме, конкретний об`єкт вимірюється.

На роздруківці файлу _B8000_0807_120157.ipg міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення позивачем, а саме: назва та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання;

дата та час здійснення правопорушення;

географічні координати місця вчинення правопорушення;

швидкість руху автомобіля, щодо якого здійснюється вимірювання;

дистанція до автомобіля;

дозволена швидкість на даній ділянці дороги;

фотофіксація автомобіля в потоці позначеного відміткою «+» вказуючою, який саме об`єкт вимірюється;

фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку.

Прилад TruCAM LTI20/20 №ТС000523 зафіксував рух транспортного засобу Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 93 км/год.

Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення, ознайомлено з даними, які було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LT1 20/20 № TC000523 та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача інспектором було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, зі змістом якої позивача було ознайомлено та роз`яснено права та строки її оскарження.

Крім того, відповідно до п. 9.9.а), п. 9.9.6) Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі, у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року - 07.08.2023 року о 12 год. 33 хв. за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М-05 Одеса-Київ, 428 км, водій-гр. ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9 а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ст. 125 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушенння гр. ОСОБА_3 , а саме те, що гр. ОСОБА_4 після зупинки транспортного засобу Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, підтверджується відеозаписом.

Водія-гр. ОСОБА_1 було зупинено працівником поліції за допомогою диску з червоним сигналом (тобто на вимогу працівника поліції) за порушення Правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху. Після зупинки водій ОСОБА_1 не увімкнув світлову сигналізацію, як того вимагають Правила дорожнього руху.

Так, на відеозаписах № № 471562(2) починаючи з 00 год. 00 хв. 00 сек - по 00 год. 00 хв. 07 сек., 471515(2) починаючи з 00 год. 00 хв. 00 сек. по 00 год. 00 хв. 10 сек. та на відеозаписах № 471562 (3) починаючи з 00 год. 22 хв. 10 сек. - по 00 год. 22 хв. 50 сек. зафіксовано, що після зупинки водій не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію. У зв`язку з чим інспектор ОСОБА_2 звернув увагу водія-гр. ОСОБА_1 , що вказаною бездіяльністю він порушив Правила дорожнього руху та відносно нього буде здійснено розгляд справи.

На відеозапису № 471562 (3) починаючи з 00 год. 22 хв. 38 сек. зафіксовано, що гр. ОСОБА_1 не заперечує факту не ввімкнення ним світлової аварійної сигналізації після зупинки на вимогу поліцейського, вимушеної зупинки.

Під час усього часу розгляду справи та винесена постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7476634 за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 за перевищення встановлених обмежень швидкості руху та після зупинки на транспортному засобі Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 була вимкнена світлова аварійна сигналізація.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача інспектором було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, зі змістом якої позивача було ознайомлено та роз`яснено права та строки її оскарження.

13 вересня 2023 року позивачем надано до суду відповідь на відзив відповідача. Згідно до якого позивач зазначає, що відповідач, так і не надав належних та допустимих доказів щодо порушення позивачем ПДР, а саме те що:

1. в селі Ереміївка Траса М05 428 км порушив вимоги пункту 12.9.б Правил дорожнього руху (далі ПДР) - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3., оскільки дані дорожні знаки (встановлені або діють) всупереч вимогам ПДР (без наявності дорожніх знаків початок населеного пункту, які відзначаються дорожніми знаками 5.49 та в даному випадку 5.51) та відповідно до п.12.10 ПДР водій не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

2. 07.08.2023 року о 12:33:03 с. Еремівка Траса М05 428 км (Водій після зупинки ТЗ та на вимогу працівників поліції не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію) чим порушив п.9.9.а ПДР.

Відповідач, так і не надав наявності установки дорожнього знаку 5.49, в даному випадку дорожнього знаку 5.51 початок населеного пункту на даній ділянці дороги станом на 07.08.2023 року або того, що я як водій повинен був уявити, що рухаючись в полі на даній ділянці дороги станом на 2023 рок вже з`явився населений пункт с. Ереміївка, а фактично намагається надати неналежні та недопустимі докази, та створити хоча б якусь думку у суду про правомірність застосування поліцейськими вищевказаних постанов.

Позивач звернув увагу суду, що до матеріалів справи надано лист служби автомобільних доріг від 19.04.2021 року із тимчасовою схемою організації дорожнього руху на період капітального ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення М05 ,км 427+184 429+875 (схема на звороті листа), та позивач вважає такий доказ недопустимим та неналежним, оскільки наданий лист із тимчасовою схемою організації дорожнього руху на період капітального ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення М05 ,км 427+184 , 429+875, - датований 19.04.2021 року.

Більш того, зазначив що ним до позову надано відео на якому вбачається розташування та наявність дорожніх знаків станом на 07.08.2023 року на даній ділянці відзнятого самостійно. На переконання позивача відповідач перед складанням відзиву, а патрульні поліцейські перед початком патрулювання 07.08.2023 року, повинні були б ретельно його передивитись, співставити із даною схемою та наявними в реальності дорожніми знаками на даній ділянці дороги.

Вважав дану схему неналежною та недопустимою, оскільки дорожні знаки 5.54 в обидві сторони траси М05, які висвітлюють напрям руху (Київ 415, Роздільна30, Кучурган50 за напрямом, в якому я рухався) та зворотньому напрямку (Одеса 35, Роздільна 30 , Кучурган 50) на даній схемі є в наявності, однак на реальній дорозі - взагалі відсутні.

Таким чином, позивач переконаний, що жодного доказу, який би свідчив про порушення ним вимог п.12.9.б ПДР у с. Ереміївка - за відсутністю наявних дорожніх знаків 5.51,5.52 на даній ділянці дороги: початок населеного пункт та кінець населеного пункту є безпідставним та незаконним.

Щодо викладеного у відзиві на позов про правомірність постанови ЕАС №7476883 про накладення на нього адміністративного правопорушення за ст.125 КУпАП. Вважав, що відповідач не перевірив правильність застосування поліцейськими та безпідставних звинувачень його у порушенні п.9.9.а ПДР (аварійна сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі).

Зазначав, що він не здійснював вимушеної зупинки, а був зупинений на вимогу саме поліцейського. Позивач наголошував, що жодної вимоги про ввімкнення світлової сигналізації після зупинки ТЗ - не було з боку поліцейських, а останні фактично лише через 30 хвилин після його зупинки, склали постанову за ст. 125 КУпАП про порушення ним п.9.9.а ПДР аварійна сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Щодо наданих відеозаписів звернув увагу, що вони не є безперервними, проте навіть з них можливо дійти висновку, що відповідач фактично вибрав нарізку у відзиві тільки правомірності дій своїх працівників, проте не врахував обставини неправомірності їх дій, зазначені у позовній заяві Більш того, вивчивши відеозаписи, ОСОБА_1 вважає що його твердження щодо протиправності дій поліцейських під час патрулювання, підтверджуються саме даними відео.

Також позивач переконаний, що поліцейський виніс дану постанову через упереджене ставлення до нього оскільки інші авто, які перебували та зупинялись були без ввімкнутої аварійної сигналізації, що також прослідковується на відеозаписах.

Позивач зазначав, що у відзиві обставини притягнення його до адміністративної відповідальності обставини висвітлені не об`єктивно та фактично відповідач підтримує протиправність дій поліцейського. Водночас, третя особа Департамент патрульної поліції, яка є учасником даної події залишає даний позов поза увагою та будь-яких висновків, щодо дій поліцейських не зазначає.

Підсумовуючи, звернув увагу суду, відповідача та третьої особи Департамент патрульної поліції, що він не є конфліктною особою та діяв у рамках закону, питання полягає не в сплаті 170 гривен штрафу, а саме в законності та правомірності дій поліцейських. Будь-яких претензій до працівників поліції щодо спілкування та поводження, у позивача не має (окрім поліцейського Кончин О.) ,

19 вересня 2023 року відповідачем в особі представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Єфімеко С.С. надано заперечення на відповідь на відзив в якому відображено незгоду представника відповідача з доводами ОСОБА_1 викладеними в позовній заяві та відповіді на відзив.

В подальшому 19 вересня 2023 року позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також позивачем подана заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились будучи належним чином повідомленими про його дату час та місце проведення.

Інші заяви по суті справи чи заяви з процесуальних питань до суду не надходили.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що 07.08.2023 року о 12 год. 06 хв. інспектором 1 батальйону 7 роти УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кончиним О.О. за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М-05 Одеса-Київ. 428 км. здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за наслідком якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7476634. Згідно даної постанови водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та рухався зі швидкістю 93 км/год. (максимально дозволена швидкість 50 км/год.), при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 43 км/год., чим порушив п. 12.9.б Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року - 07.08.2023 року о 12 год. 33 хв. за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М-05 Одеса-Київ, 428 км, водій ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9 а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ст. 125 КУпАП.

Як вбачається з постанови ЕАС №7476634 від 07.08.2023 року, суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 07.08.2023 року о 12 год. 06 хвилин керуючи транспортним засобом Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та рухався зі швидкістю 93 км/год. (максимально дозволена швидкість 50 км/год.), при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 43 км/год., чим порушив п. 12.9.6 Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Перевищення швидкості позивачем зафіксовано з використанням технічного засобу TruCAM LT1 20/20 № TC000523.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поряд з цим, статтею 247 КУпАП передбачено обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. Так, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наведеного вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі Правила).

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.9.б ПДР водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Приймаючи оскаржувану постанову інспектор 1 батальйону 7 роти УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кончин О.О. посилався на ту обставину, що 07 серпня 2023 року о 12 годині 06 хвилин позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та рухався зі швидкістю 93 км/год. (максимально дозволена швидкість 50 км/год.), чим перевищив швидкість руху на 43 км/год, що зафіксовано приладом «TruCAM LT1 20/20 № TC000523» що є порушенням п.12.6.б ПДР, та за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази суд погоджується з вказаними висновками інспектора поліції та зазначає, що матеріали справи містять належні та достатні докази вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

Так, справа містить диск з відеозаписом як вчинення, так і процедури притягнення позивача до відповідальності за вчинене порушення - перевищення швидкості руху на 43км/год, що зафіксовано приладом «TruCAM LT1 20/20 № TC000523».

Позивач посилається, та не що, на ділянці шляху на якому йому інкримінується перевищення швидкості були відсутні дорожні знаки «Початок населеного пункту» (5.49, 5.51) та «Кінець населеного пункту»(5.50, 5.52), при цьому судом дані посилання позивача не беруться до уваги оскільки, відповідно до постанови водій ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та рухався зі швидкістю 93 км/год. (максимально дозволена швидкість 50 км/год.), наявність чи відсутність дорожніх знаків 5.49, 5.50, 5.51, 5.52, жодним чином не впливає на кваліфікацію правопорушення.

При цьому наявність послідовно встановлених дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» зі значеннями «90», «70» «50» підтверджується наданою до суду відповідачем тимчасовою схемою організації дорожнього руху на період капітального ремонту на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ Одеса км 427+184 км 429 +875. Наявність вищевказаних дорожніх знаків підтверджується також і відеозаписом (2-2-1ea5a810-3c2a-11ee-8180-5116a5f11aee.mp4) де самим позивачем зафіксовано наявність дубльованих з обох сторін дорожнього полотна дорожних знаків 3.29 зі значеннями «90» ( 1 хв. 24 сек. відеозапису), значенням «70» ( 1 хв. 30 сек. відеозапису) та значенням «50» ( 1 хв. 44 сек. відеозапису).

Крім того, відповідачем надано відеозапис фіксації та роздруківку результату фіксації «TruCAM LT1 20/20 № TC000523» із зазначенням координат проведення заміру швидкості ( 46° 48' 10/39'' N 30° 24' 45.37'' E, відстані до автомобіля Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 (155.7 м) зафіксованої швидкості транспортного засобу 93 км/г, що у своїй сукупності з іншими доказами дозволяють суду прийти висновку, замір швидкості транспортного засобу здійснювався саме в межах дії дорожнього знаку 3.29 із позначкою «50».

Доводи позивача з приводу того, що відсутній дорожній знак 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху» суд не приймає до уваги з огляду на відсутність жодних доказів цього, та з тих підстав, що навіть при відсутності вказаного знаку така обставина не виключає обов`язку водія рухатись на даній ділянці дороги в межах встановленої знаками швидкості .

Посилання позивача на те, що працівники патрульної поліції при здійсненні контролю за швидкістю руху розташувались не помітно для їх огляду, суд не приймає до уваги, оскільки з відеозаписів вбачається, що автомобілі поліції розміщувались на узбіччі дороги із застосуванням проблискових маячків, а самі працівники були одягнені у форму.

При цьому, навіть за наявності факту того що в момент зупинки позивача автомобілі поліцейських були візуально загородженими іншим транспортним засобом припаркованим на узбіччі, не виключає факту порушення позивачем встановлених обмежень швидкості руху та не перешкоджає притягненню його до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості.

Доводи з приводу того, що при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, прилад швидкості руху «TruCAM LT1 20/20 № TC000523» знаходився у руках інспектора патрульної поліції, а не був розміщений стаціонарним способом, суд вважає беззмістовним, оскільки вказаний порядок використання приладу «трукам» і є належним та відповідає його призначенню.

З матеріалів справи вбачається наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою для доведення вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що тягне за собою притягнення його до відповідальності та прийняття з цього приводу постанови відповідачем.

Щодо правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20» суд вважає необхідним зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу чинного до 24 листопада 2023 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20, серійний № ТС000523», є придатним до застосування.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Отже, покази приладу TruCam LTI 20/20 обґрунтовано оцінюються як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, при цьому, відповідач діяв у межах та у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП, а тому не підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine, аpplication no. 63566/00).

Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАС №7476634 від 07.08.2023 року про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про правомірність постанови ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст125 КУпАП судом встановлено наступне.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП за порушення п. 9.9 а Правил дорожнього руху, а саме за змістом постанови 07.08.2023 року о 12 год. 33 хв. за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М-05 Одеса-Київ, 428 км, водій ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу Nissan Qashqai, номерний знак НОМЕР_1 не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно Пункту 9.9 Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

a) у разі вимушеної зупинки на дорозі;

б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно зі статтею 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 222 КУпАП про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ст 125 КУпАП покладено на органи Національної поліції.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

На підставі статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з досліджених судом відеозаписів наданих відповідачем № № 471562(2) починаючи з 00 год. 00 хв. 00 сек - по 00 год. 00 хв. 07 сек., 471515(2) починаючи з 00 год. 00 хв. 00 сек. по 00 год. 00 хв. 10 сек. та на відеозаписах № 471562 (3) починаючи з 00 год. 22 хв. 10 сек. - по 00 год. 22 хв. 50 сек. зафіксовано, що після зупинки водій не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію та лише після повідомлення поліцейським про те, що такі дії водія будуть кваліфіковані як адміністративне правопорушення, дружною позивача було увімкнено аварійну сигналізацію.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП за порушення п.9.9.а Правил дорожнього руху, водночас необхідність увімкнення аварійної сигналізації при зупинці автомобіля на вимогу поліцейського випливає із п. 9.9.б. Правил дорожнього руху.

Отже, з зазначеного слід дійти висновку про те, що під час складання матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень невірно визначив правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

При цьому зазначена у пункті 5 оскаржуваної фабула постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року відповідає порушенню особою що притягується до відповідальності п.9.9.б Правил дорожнього руху, а отже визначення дій водія ОСОБА_1 як порушення вимог п. 9.9.а Правил дорожнього руху виключає наявність об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення, що вказує на невідповідність суті адміністративного правопорушення нормативному акту який зазначений в постанові як такий, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

За таких підстав, суд критично ставиться до доводів представника відповідача у відзиві про обґрунтованість та законність винесеної постанови суб`єктом владних повноважень.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А такі протоколи мають складати лише уповноважені на те органи (особи) (ст. 255 КпАП України).

Відповідно до частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас, за приписами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.

Слід зазначити, що наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із статтею 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

За приписами частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначене, суд задовольняє позов частково та відповідно до пункту 2 частини 3 статті 286 КАС скасовує спірну постанову і надсилає справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Слід також вказати, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо вимоги позивача про визнання дій поліцейського протиправними, то слід вказати, що ч.3 ст.286 КАС України, передбачені права суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності серед яких: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто право суду на визнання дій протиправними у вказаній категорії справ не передбачено, через що у задоволенні вказаної вимоги позивача необхідно відмовити.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вимог частини 1 статті 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань витрати позивача по сплаті судового збору пропорційнао до задоволених позовних вимог в сумі 536 грн 80 коп.

При цьому судом наголошується на тому, що чинним законодавством не передбачено перерахування на користь Збройних сил України стягнутого за судовим рішенням судового збору. Позивач отримавши компенсацію понесених у зв`язку із поданням позовної заяви витрат не позбавлений можливості перерахувати такі кошти на рахунок ЗСУ самостійно.

Враховуючи викладене та керуючись статей 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити частково.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії поліцейських щодо складання постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП від 07.08.2023 року -відмовити.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування постанови ЕАС №7476634 07.08.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - відмовити.

Вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАС № 7476883 від 07.08.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Одеській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання до суду позовної заяви в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Вінська Н. В.