Справа № 480/4939/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
29 серпня 2023 року Суми Справа № 480/4939/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Сидорук А.І., за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І., розглянув в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю,
за участю представників сторін:
від відповідача ( ОСОБА_2 ) - адвокат Кугай А.В.;
представники інших сторін у судове засідання не з`явились.
1. Суть питання, з якого постановляється ухвала суду.
1.1. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у період з травня 2017 року до дня зникнення безвісти ОСОБА_3 (21.05.2022).
1.2. Позивачка обгрунтовує позовні вимоги тим, що вона звернулась до міськрайонного суду для встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_3 , проте з огляду про спір про право, то заяву залишено без розгляду та роз`яснено право звернутись до суду в позовному провадженні. В той же час, Верховний Суд у постанові по цивільній справі № 290/289/22-ц зазначив, що вимога жінки про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, з чоловіком, який загинув під час участі у бойових діях, пов`язана із доведенням соціально-правового статусу, а тому спір є публічно-правовим. Тому позивачка звернулась до адміністративного суду з даним позовом.
1.3. Судом 31.05.2023 було відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засіданні у справі.
1.4. До суду 09.06.2023 надішов відзив відповідача - Міністерства оборони України, в якому відповідач зазначає, що проти позову заперечує, а дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. В тому числі відповідач заперечує, оскільки відповідачем не порушувалось прав позивача, а також позивачем не надано доказів про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про визнання фізичної особи померлою.
1.5. До суду 12.06.2023 надішло клопотання представника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
1.6. До суду 22.06.2023 надішов відзив відповідача - Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому відповідач зазначає, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
1.7. До суду 23.06.2023 надішов відзив відповідача - ОСОБА_2 , в якому проти позову відповідач заперечує.
1.8. В судовому засідання представник відповідача зазначив, що проти позову заперечує, а клопотання про закриття провадження у справі він підтримує.
1.9. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.
1.10. В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.
1.11. Суд звертає увагу, що розгляд справи та підготовка повного тексту ухвали відбувалась з урахуванням введення в Україні воєнного стану, обставин, що склались на території міста Суми та Сумської області, зокрема постійних повітряних тривог, які перешкоджали роботі судді, навантаження судді, інформацій про замінування суду, тощо.
2. Мотиви, з яких суд дійшов вказаного вище висновку.
2.1. Щодо того, чи є спір публічно-правовим.
2.2. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
2.3. Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
2.4. За унормуванням п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
2.5. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
2.6. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
2.7. Як зазначає позивачка у позовній заяві, разом з ОСОБА_3 вони робили ремонт і облаштовували квартиру, платили разом за житлово-комунальні послуги, позивач гасив заборгованість за ОСОБА_3 , тощо. Тобто, в позовній заяві позивачка ствержує про факти, зокрема стосовно майна, які можуть свідчити про спір про право. Позивач не посилається на обставини, які підтверджують, що спір може бути пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, тощо. Лише одне речення позовної заяви містить те, що метою є саме можливість реалізації права на соціальний захист.
2.8. Отже, на переконання суду, даний спір не є публічно-правовим та не захищає соціальних прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень і на даному єтапі не спрямований на захист соціальних прав, а спрямований лише на встановлення конкретного факту.
2.9. Тим більш, позивачка не стверджує, чи взагалі вона зверталась до відповідачів стосовно реалізації соціальних прав та яке саме її право позивача було порушене і чи набуте воно взагалі.
2.10. При цьому, в силу КАС України в адміністративного суду відсутні процесуальні інструменти, які містяться в Цивільному процесуальному кодексі України, щодо встановлення юридичних фактів, які необхідно встановити у даному випадку.
2. 11. Щодо врахування позивачкою висновків, які викладені в ухвалі міськрайонного суду.
2.12. Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
2.13. При цьому, згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
2.14. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
2.15. Пунктом 5 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 цієї ж статті).
2.16. В ухвалі Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2023 по справі № 480/4939/23 зазначено про спір про право і роз`яснено право звернення з позовом. Вказану ухвалу позивач не оскаржив. Ухвала набрала законної сили.
2.17. Суд звертає увагу, що незважаючи на повагу до ухвали суду, яка набрала законної сили та не спростовуючи її змісту і висновків, однак правовова позиція стосовно спірного питання, яка зазначена в ухвалі міськрайонного суду, не має преюдиційного значення при розгляді справи адміністративним судом.
2.18. Крім того, спори про право розглядаються судами загальної юрисдикції в порядку саме цивільного судочинства.
2.19. Позивачка роз`яснення ухвали суду від 21.03.2023 не врахувала, не звернулась до міськрайонного суду в порядку позовного провадження, а звернувся саме до Сумського окружного адміністративного суду, який не розглядає спори про право, проте, на думку позивачки, саме даний суд повинен розглядати вказаний спір (встановити юридичний факт).
2.20. Щодо інших юридичних фактів у даному спорі.
2.21. Позивач зазначив, що 21 травня 2022 року ОСОБА_3 зник безвісті. Дані обставини встановлені під час проведення службового розслідування та підтверджується зібраними матеріалами, зокрема із акту службового розслідування. Відповідач у відзиві зазначив, що позивачем не надано доказів того, що виносилось рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про визнання фізичної особи померлою відносно військовослужбовця Збройних Сил України - ОСОБА_3 .
2.22. Суд звертає увагу, що в даному випадку судом не перевіряється і не встановлює вказаний факт, однак якщо військовослужбовець зник безвісти у зв`язку з воєнними діями на строк більше ніж два роки (або мінімум 6 місяців за окремих умов), то родина може звернутися до суду з заявою про визнання його померлим та в подальшому звернутися за отриманням відповідних соціальних виплат.
2.23. В той же час, позивачка жодним чином не стверджує, що такі факти були встановлені у передбачений чинним законодавством спосіб.
2.24. Тому, крім того, що позивачкою не визначено, які права він хоче захистити та того, як відповідачами порушено права позивачки, то позивачкою взагалі не підтверджується встановлення вказаного вище необхідного юридичного факту. Тому існує цілий ланцюг не встановлених юридичних фактів, що є ще одним підтвердженням того, що на даному єтапі відсутній публічно-правовий спір.
2.25. Щодо способу захисту порушеного права.
2.26. Гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення.
2.27. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.
2.28. Зміст адміністративної юстиції ефективний судовий захист від порушень у публічно-правових відносинах.
2.29. Адміністративний суд, отримавши позовну заяву, повинен встановити наявність факту порушення права та застосувати конкретний спосіб захисту порушеного права, що залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, а також можливості застосувати такий спосіб захисту.
2.30. Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України.
2.31. Таким чином, для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.
2.32. Не вирішуючи в даній ухвалі питання стосовно належного чи ні обраного позивачем способу захисту права, суд звертає увагу, що ст. 5 КАС України не передбачає такого окремого способу захисту, як встановлення факту без реальної необхідності захисту порушеного права. Встановлення факту спрямоване для реалізації прав позивача, а не захисту порушеного права з боку суб`єкта владних повноважень. В даному випадку позивачка не стверджує про порушення відповідачами її прав.
2.33. Суд звертає увагу, що з аналізу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц вбачається, що справа підлягає розгляду адміністративним судомлише у разі, коли встановлення відповідного факту поєднано з вирішенням публічно-правового спору. Однак фактично відсутні позовні вимоги до відповідачів.
2.34. Щодо застосування постанови Верховного Суду, яка зазначена позивачкою, до даних правовідносин.
2.35. Відповідно до п. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосувані норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.
2.36. У постанові Верховного Суду від 22.03.2023 по справі № 290/289/22-ц, про яку зазначає позивач, Верховний суд врахував, що між позивачем та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
2.37. На переконання суду, постанова Верховного Суду у справі № 290/289/22-ц не підлягає застосуванню для даних відносин, оскільки відносини у даній справі та вказаній постанові не є тотожніми. Позивач підставою та предметом позову не визначає захист своїх прав у сфері публічно-правових відносин, а просить суд про конкретне - встановити факт. Про те, що існує спір між позивачем та відповідачами позивач не стверджує, вимог до відповідачів фактично не заявляє.
2.38. Висновки суду.
2.39. Отже, позивачкою не стверджується, що встановлено факт смерті ОСОБА_3 , в передбачений законодавством спосіб. Позивачка звернулась до районного суду для встановлення юридичного факту. Суд залишив позов без розгляду. Суд роз`яснив право заявниці звернутись до суду в порядку позовного провадження. Позивачка ухвалу міськрайонного суду не оскаржила. Позивачка не скористалась роз`ясненнями, які містились в ухвалі. Позивачка не стверджує, що зверталась до відповідачів для реалізації своїх прав, а вирішила звернутись саме з позовом до адміністративного суду для встановлення факту, помилково застосувавши висновки Верховного Суду, не з`ясувавши чи співпадають правовідносини в постанові та її конкретній ситуації, тоді як в даному випадку (в даний період часу) відсутні адміністративі правовідносини між позивачем та відповідачами.
2.40. Отже, у спірних правовідносинах позивач, з урахуванням відсутності тверджень позивачки про встановлення факту смерті особи, стосовно якої просить встановити факти позивачка, відсутності звернень позивачки та порушених прав з боку відповідачів, що позивачкою не заперечується, то правовою метою звернення заявниці до суду є саме встановлення певного факту і на даному єтапі він не спрямований саме на підтвердження певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах.
2.41. Крім того, як вже зазначалось, відсутність позовних вимог до суб`єкта владних повноважень, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, згідно з нормою ст. 19 КАС України, свідчить про те, що цю справу (в межах заявлених вимог) не можна вважати справою адміністративної юрисдикції.
2.42. Таким чином, оскільки дану праву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то суд, у відповідності до норми п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, закриває провадження у справі.
2.43. Щодо правильного, на переконання суду, алгоритму можливих дій для позивачки.
2.44. Позивачці необхідно підтвердити (у разі відсутності такого факту, оскільки в даній справі позивачем не зазначалось таке) факт смерті ОСОБА_3 (встановити юридичний факт, в належний спосіб), встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю (в порядку цивільного судочинства), оскільки спору (піублічно-правового) на даний час не існує (позивачем не стверджується про спір та звернення до відповідачів), а в подальшому - звернутись до відповідачів для реалізації соціальних прав, а у разі виникнення спору між позивачем та відповідачами - звернутись до адміністративного суду для вирішення конкретного спору, а у разі спору про право між фізичними особами - до суду загальної юрисдикції.
2.45. Крім того, суд ще раз звертає увагу, що, з урахуванням зазначеної позивачем позиції Верховного Суду, факт сумісного проживання міг би бути встановлений адміністративним судом, однак у разі намагання позивача захистити свої соціальні права та існування спору з суб`єктом владних повноважень, а також у разі тверджень про встановлений факт визнання особи померлою, що в даному випадку зроблено не було.
Керуючись ст. ст. 238, 248, 256, 295 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю - закрити.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.
Повний текст ухвали складено та підписано суддею 11.10.2023.
Суддя А.І. Сидорук