Справа № 560/11306/23
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахуваання та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, яка була нарахована та виплачена на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, за весь час затримки виплати, починаючи з 01 березня 2018 року по 05 травня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказує, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22 військовою частиною НОМЕР_1 йому були виплачені кошти в сумі 111 459,92 грн. 10 травня 2023 з метою деталізації виплати позивач звернувся з листом до військової частини НОМЕР_1 для надання інформації та довідки. 23 травня 2023 отримав відповідь та довідку-розрахунок №4 від 02.05.2023 з якої встановив, що йому виплачена лише індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 було порушено строки виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Позивач вказує, що така тривала невиплата індексації сталася через вину відповідача, а тому позивач має право на компенсацію, передбачену Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Відповідачем 12.07.2023 подано відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечує, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначає, що позивач з 24.07.2002 по 17.06.2021 року проходив військову службу в Державній прикордонній службі України на різних посадах органів і підрозділів охорони державного кордону України, у тому числі у військовій частині НОМЕР_1 , та наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.05.2021 року № 93-ОС «Про особовий склад» був звільнений з військової служби, та наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.06.2021 року № 194-ОС «Про особовий склад» виключений зі списків особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення.

Не погоджуючись із розміром індексації грошового забезпечення, яку йому у період з 01.03.2018 по 17.06.2021 було сплачено військовою частиною НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з позовною заявою провести перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.06.2021 із врахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум. Одеським окружним адміністративним судом від 02.02.2023 у справі №420/16604/22 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Представник відповідача вказує, що позивач вважає, що у зв`язку з тим, що індексацію грошового забезпечення у сумі 111 509,92 грн. військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду по справі №420/16604/22 йому було сплачено 05 травня 2023 року, військова частина НОМЕР_1 зобов`язана здійснити нарахування та виплатити компенсацію втрати частини доходів за весь час затримки виплати, починаючи з 01 березня 2018 року по 05 травня 2023 року. Зазначає, що така думка позивача є помилковою, та не ґрунтується на вимогах закону.

Вказує, що згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2021 № 228 ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби було здійснено перерахунок індексації грошового забезпечення в розмірі 10 542,05 грн за період з червня 2015 року по червень 2021 року. Зазначена сума була нарахована та виплачена ОСОБА_1 в липні 2021 року, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2021 № 236. Після отримання зазначеної виплати ОСОБА_1 не звертався до військової частини НОМЕР_1 або до суду з вимогою про компенсацію йому втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.09.2018 та з 31.10.2019 по 17.06.2021. Індексація грошового забезпечення про яку йдеться в позовній заяві, була нарахована ОСОБА_1 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22, яке набрало законної сили 27.04.2023 після його перегляду П`ятим апеляційним адміністративним судом та виплачена ОСОБА_1 05.05.2023, тобто на протязі 8 днів з дати набрання рішенням суду законної сили.

Представник відповідача зазначає, що з боку військової частини НОМЕР_1 не було допущено порушення термінів щодо виплати індексації грошового забезпечення в сумі 111 509,92 грн. ОСОБА_1 на підставі рішення суду, а тому підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, та стягнення компенсації за втрату частини доходу за період визначений позивачем - відсутні. Вважає, що у військової частини не було законних підстав для здійснення нарахування та виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів, а тому на законних підставах позивачу було відмовлено в здійсненні цієї виплати.

Представником відповідача 12.07.2023 також подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Позивачем 13.07.2023 подано відповідь на відзив, у якій з доводами зазначеними у відзиві не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі №560/11306/23 відмовлено.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 у задоволенні клопотань військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду та про залишення позовної заяви без руху - відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України на різних посадах органів і підрозділів охорони державного кордону України, у тому числі у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.05.2021 року № 93-ОС «Про особовий склад» був звільнений з військової служби, і наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.06.2021 року № 194-ОС «Про особовий склад» - виключений зі списків особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення.

Позивач неодноразово звертався до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22 (яка набрала законної сили 27.04.2023) позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22, військовою частиною НОМЕР_1 виплачено позивачеві 05.05.2023 кошти в сумі 111 509,92 грн.

На звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 , з заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідач листом від 14.06.2023 №11/С-143-141 відмовив у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації.

Позивач вважає, що така тривала невиплата індексації сталася через вину роботодавця - військової частини НОМЕР_1 , а тому він має право на компенсацію, передбачену Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Крім того, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №560/11629/22 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, яка нарахована та виплачена на підставі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 по адміністративній справі №560/11062/21.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, починаючи з 01 січня 2016 року по 27 липня 2022 року включно.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2023 по справі №560/11629/22 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року - без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно зі статтями 1- 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок №159.

В силу приписів пункту 1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 та від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

Як встановив суд, фактична виплата індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року, які зазначені в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22, відбулась 05.05.2023.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року.

Разом з тим, згідно зі ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати затримки виплати доходів.

Відтак, право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача із травня 2018 року (після спливу одного місяця).

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року включно, починаючи з 01.05.2018 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, а саме 05.05.2023 включно.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Викладене свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року включно, яка нарахована та виплачена на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №420/16604/22.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року включно, починаючи з 01.05.2018 по 05.05.2023 включно.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - 14321541)

Головуючий суддя О.О. Михайлов