Справа № 186/1370/23
Суддя: Кривошея С. С.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1370/23
Провадження №2-а/0186/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора групи реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовника В.С., Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою до інспектора групи реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовника В.С., Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Солодовника В.С. БАВ №347177 від 01.09.2023 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. за те, що 01.09.2023 року на трасі М-30 (Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине) керував транспортним засобом марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів.

Вважає, що вищевказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне порушення ПДР є незаконною з наступних підстав: постанова винесена інспектором СРПП Солодовником В.С. з грубим порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та наказів МВС України від 18.12.2018 року №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» та від 07.11.2015 року №1395 «Про затвердженні Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у і сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»; інспектор СРПП ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовник В.С. не повідомив про складання та розгляд постанови, не надав змоги користуватись правовою допомогою, розглядав справу без його участі, не ознайомив з прийнятим рішенням та не надав йому другий примірник постанови про притягнення до адміністративного відповідальності, чим позбавив можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою тощо; ОСОБА_2 не вимірював 20 м. від автомобіля; відеофіксації правопорушення не проводилось.

Просить суд скасувати постанову інспектора групи реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовника В.С. серії БАВ №347177 від 01.09.2023 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн., стягнути з ГУНП України в Дніпропетровській області на його користь судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Відповідач інспектор групи реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовник В.С. у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надав.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надав суду відзив на адміністративну позовну заяву, в якому прохав суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що 01.09.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, інспектор СРПП ВП № З Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Солодовник Владислав Сергійович, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 347177.

Вважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.09.2023 року серії БАВ № 347177, якою зафіксовано порушення позивачем, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121-3 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства.

Як вбачається з постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.09.2023 року серії БАВ № 347177, інспектором СРПП ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Солодовником Владиславом Сергійовичем, зафіксовано, що 01.09.2023 о 13 год 35 хв. на трасі М-30 сполученням (Стрій-Умань-Дніпро-Ізварине) водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150», р/н НОМЕР_2 , з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Відповідно до п.п. «в» п. 2.9 ПДР України передбачено, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу, не відповідає вимогам стандартів, закріплений не в установленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м., неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачено, керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Також вважає, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.09.2023 року серії БАВ № 347177 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, та складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відносно позивача інспектором СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовником В.С. 01 вересня 2023 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №347177 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн. за те, що він 01.09.2023 року о 13 год 35 хв. на трасі М-30 сполученням (Стрій-Умань-Дніпро-Ізварине) керував автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150», р/н НОМЕР_2 , з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів, даними діями позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Матеріали справи не містять копії вищезазначеної постанови, оскільки, як зазначає позивач у позовній заяві, дана постанова відповідачем - інспектором СРПП ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовником В.С. йому не надавалась.

Ухвалою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року у відповідача інспектора СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовника В.С. було витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.121-3 КУпАП від 01 вересня 2023 року.

Згідно листа начальника ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Гоги М., оригінал постанови серії БАВ №347177 від 01 вересня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 , був направлений 19 вересня 2023 року вих. №49.3-7604 до Великоновосілківського відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на примусове виконання.

Вирішуючи позовні вимоги по суті приходжу до наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст.280 Кодексу України про адміністративне правопорушення - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

Відповідно до п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортного засобу, якщо, зокрема номерний знак закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно ч.1 ст.121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами у справі не було надано суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.121-3 КУпАП від 01 вересня 2023 року та відеозапису з нагрудної камери інспектора, тобто не було надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 №204/8036/16-а(2а/204/27/17) адміністративне провадження №К/9901/24178/18 зроблено висновок, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

За загальним правилом ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч.2 ст.77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Даною статтею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст.63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення, за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень (у даному випадку інспектора СРПП) буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, яку визнано винною у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень факту порушення Правил дорожнього руху України, отже ця обставина входить до предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, приходжу до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Отже, у зв`язку з наведеним, позов підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №347177 від 01.09.2023 року відносно позивача скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно зі ст.244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 (провадження №11-1287апп18), відійшла від попередніх висновків ВСУ, викладених у постанові 13 грудня 2016 року (провадження №21-1410а16) та зробила висновок відповідно до якого, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, тому розмір судового збору за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою для врахування судами в силу ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимоги ч.1, 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнями, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IX, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року складав 2684,00 грн.

Таким чином, приходжу до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, розмір якого становить 536,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суддя

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора групи реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Солодовника В.С., Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №347177 від 01 вересня 2023 року, винесену інспектором СРПП відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Солодовником Владиславом Сергійовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м.Дніпро, вул. Троїцька, 20-а, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопетриківки, Великоновосілківського району, Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.С. Кривошея.