Справа № 200/4418/23
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2023 року Справа№200/4418/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Адвокат Варбан Олександр Валентинович (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся через підсистему Електронний суд Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26) про визнання рішення від 01 серпня 2023 року №13 незаконним та скасування його, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25 липня 2023 року із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01 січня 2011 року по 30 червня 2019 року, з 01 серпня 2019 року по 31 березня 2020 року, з 01 травня 2020 року по 31 грудня 2020 року та з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року в ПП Вієцька, а також періоду отримання допомоги по безробіттю з 01 лютого 1999 року по 30 липня 1999 року. В обґрунтування зазначив, що управлінням протиправно не зараховані періоди роботи які підтверджені записами трудової книжки. Період отримання допомоги по безробіттю також підлягає зарахуванню до страхового стажу, а невірно заповнена співробітниками центру зайнятості трудова книжка не може слугувати для відмови в цьому.

18 серпня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зверталась 25.07.2023 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 01 лютого 1999 року по 30 липня 1999 року, оскільки у трудовій книжці відсутній запис щодо посилання на наказ як підставу припинення виплати, а також до страхового стажу не зараховані періоди у приватного підприємця ОСОБА_2 з 01.01.2011 по 30.06.2019, 01.08.2019 по 31.03.2020, з 01.05.2020 по 30.06.2021, 01.04.2022 по 31.03.2023, оскільки інформація про сплату роботодавцем страхових внесків відносно позивача відсутня. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

03 жовтня 2023 року ухвалою суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати у строк до 09 жовтня 2023 року розрахунок стажу, що містить інформацію про зарахування до страхового стажу відповідних днів/місяців періоду з 01.01.2011 по 31.03.2023.

На виконання вимог ухвали відповідачем надані пояснення, в яких зазначено, що в період з 01.01.2011 по 31.03.2023 до страхового стажу позивача зараховано 1 рік 4 місяці 8 днів, в т.ч. грудень 2012 року (кількість трудових днів - 13), квітень 2019 року (кількість трудових днів 25), липень 2019 року (кількість трудових днів 31), квітень 2020 року (кількість трудових днів 30), липень 2020 року (кількість трудових днів 31), січень 2021 року (кількість трудових днів 31), лютий 2021 року (кількість трудових днів 28), березень 2021 року (кількість трудових днів 31), липень 2021 року (кількість трудових днів 31), серпень 2021 року (кількість трудових днів 31), вересень 2021 року (кількість трудових днів 30), жовтень 2021 року (кількість трудових днів 31), листопад 2021 року (кількість трудових днів 30), грудень 2021 року (кількість трудових днів 31), січень 2022 року (кількість трудових днів 31), лютий 2022 року (кількість трудових днів 28), березень 2022 року (кількість трудових днів 31).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

25 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії.

01 серпня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №13 про відмову в призначенні пенсії. З рішення вбачається, що вік заявника становить 60 років, страховий стаж 23 роки 5 місяців 15 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період безробіття з 01.02.1999 30.07.1999, оскільки відсутній наказ на припинення виплати. Відмова у призначенні пенсії обумовлена відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) та Законом України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж

Відповідно до статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно статті 1 Закону № 1058 застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «а» ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Система персоніфікованого обліку введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року №401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно з постановами Кабінету Міністрів України №1854 від 12 грудня 2002 року та №303 від 12 березня 2003 року.

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року. До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 у справі №343/659/17 зробив висновок, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.01.2011 по 30.06.2019, з 01.08.2019 по 31.03.2020, з 01.05.2020 по 31.12.2020, з 01.04.2022 по 31.03.2023 у зв`язку з відсутністю даних в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків суд зазначає таке.

Згідно статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Позивач в обґрунтування вимог зазначив, що період роботи позивача, за який не сплачено страхові внески має бути зарахований до страхового стажу, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на призначення пенсії. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату єдиного внеску законом покладено на страхувальника. Посилається на правову позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 24.05.2019 по справі №490/12392/16-а.

Проте, суд зазначає, що обставини в цій справі відмінні від обставин, наведених у вказаному рішенні Верховного Суду, тому їх неможливо застосувати до спірних правовідносин.

Так, під час розгляду справи встановлено, що в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 відсутні записи про роботу у Приватного підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).

Разом з цим, в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 (довідка форми ОК-5) по страхувальнику з ідентифікаційним кодом «» ( ОСОБА_2 ) наявні відомості про суми нарахованої заробітної плати у періоди січень 2011 року червень 2019 року (включно), серпень 2019 року березень 2020 року (включно), травень 2020 року червень 2020 року (включно), серпень 2020 року грудень 2020 року (включно), квітень 2021 року червень 2021 року (включно), квітень 2022 року березень 2023 року (включно), при цьому позначки про сплату страхових внесків відсутні (вказано «Ні»).

З метою належного розгляду справи судом сформовано запит та отримані відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно відповіді від 02.10.2023 №251665 ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) зареєстрована як приватний підприємець з 03.05.2007 за адресою АДРЕСА_2 . Номер запису в реєстрі 0000403. Водночас, державну реєстрацію припинення ФОП за її рішенням здійснено 28.10.2014. Номер запису в реєстрі 5000403.

Згідно відповіді від 02.10.2023 №251678 ОСОБА_2 зареєстрована як приватний підприємець з 12.05.2020 за адресою АДРЕСА_3 . Номер запису в реєстрі 0016518.

З аналізу наведеного вбачається, що у період з 29.10.2014 по 11.05.2020 ОСОБА_2 не була зареєстрована як приватний підприємець. В матеріалах справи відсутні відомості про здійснення ПП «Вієцька» в цей період господарської діяльності в межах чинного законодавства, в тому числі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Разом з цим, в період жовтень 2014 року травень 2020 року в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача (довідка ОК-5) наявні відомості про нарахування ОСОБА_2 сум заробітної плати позивачу, що ставить під сумнів ці докази.

Із наданих до суду документів не вбачається можливим визначити умови перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ОСОБА_2 , в т.ч. відповідальну особу за сплату страхових внесків із сум заробітної плати які відображені в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5).

З урахуванням викладеного, підстави для зарахування періодів роботи 01.01.2011 30.06.2019, 01.08.2019 31.03.2020, 01.05.2020 30.06.2020, 01.08.2020 31.12.2020, 01.04.2022 31.03.2023 у ПП «Вієцька» відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині зобов`язання зарахувати період роботи з 01.07.2020 по 31.07.2020 задоволенню також не підлягають, оскільки вказані періоди зараховані до страхового стажу згідно наданого розрахунку стажу з урахуванням наданих відповідачем пояснень.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду отримання допомоги по безробіттю з 01.02.1999 по 30.07.1999 суд зазначає таке.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

З аналізу наведеної норми вбачається, що до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період отримання допомоги по безробіттю.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 наявні, зокрема, наступні записи:

№26 01.02.1999 про початок виплати допомоги по безробіттю Костянтинівським міським центром зайнятості населення (наказ від 22.01.1999 №151);

№27 30.07.1999 про припинення виплати допомоги по безробіттю на підставі ст.30 п. «з» Закону України «Про зайнятість населення».

З рішення вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 01.02.1999 по 30.07.1999, оскільки у трудовій книжці відсутній запис щодо посилання на наказ як підставу припинення виплати.

Суд враховує, що відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, посилання відповідача на відсутність в графі про припинення виплати допомоги по безробіттю відомостей про наказ, як підставу для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача є безпідставним.

Враховуючи те, що відмова у зарахуванні періоду отримання допомоги по безробіттю з посиланням на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, при цьому, трудова книжка містить записи як про період отримання допомоги так й про орган, що здійснював таку виплату, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи те, що рішення від 01.08.2023 №13 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за умов протиправного не зарахування до страхового стажу періоду безробіття з 01.02.1999 по 30.07.1999, що призвело до невірного розрахунку стажу, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду безробіття з 01.02.1999 по 30.07.1999.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволенні, оскільки скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача, сплачений ним судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Керуючись нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.08.2023 №13.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 25.07.2023 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду безробіття з 01.02.1999 по 30.07.1999.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26) судові витрати в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош