Справа № 300/5681/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2023 р. справа № 300/5681/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В.розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.07.2023 року про відмову у призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії по інвалідності, періоди роботи з 20.05.1987 року по 10.01.1992 року, з 05.10.1997 року по 03.03.1998 року та призначити ОСОБА_1 з 16.05.2023 року пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.07.2023 року про відмову у призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
05.09.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу прав позивача не порушено та правомірно не враховано спірні періоди до страхового стажу. Просить в задоволенні позову відмовити.
21.09.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу прав позивача не порушено та правомірно не враховано спірні періоди до страхового стажу. Просить в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
17.07.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.07.2023 року № 24, позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку із відсутність у позивача необхідного страхового стажу.

Із даної відмови вбачається, що позивачу було враховано лише 11 років та 17 днів страхового стажу, а для призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідністю другої та третьої групи необхідно не менше 14 років трудового стажу.

До страхового стажу не було зараховано:

- Період роботи у військовій частині російської федерації з 20.05.1987 року по 10.01.1992 року, оскільки запис на звільнення не завірено підписом відповідальної особи та має місце розбіжність в даті наказу при звільненні з роботи (07.05.1991 року);

- Період роботи з 05.10.1997 року по 03.03.1998 року, оскільки має місце виправлення в даті та даті наказу при звільненні з роботи

Також, не взято до розрахунку період навчання відповідно до диплому НОМЕР_1 від 24.06.1992 року з 01.07.1989 по 24.06.1992.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 48 Кодексу законів про працю України визначає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637) згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавець передбачає єдину підставу для того, щоб вимагати від особи додаткові документи - у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, в інших випадках - орган ПФУ зобов`язаний зарахувати стаж на підставі записів трудової книжки.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 20.05.1987 по 10.01.1982, суд зазначає таке.

У період роботи позивача з 20.05.1987 по 10.01.1992 була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція № 162).

Відповідно до п. 2.3. розділу 2 Інструкції № 162 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення,а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою особою та печаткою підприємства або відділу кадрів.

Судом встановлено, що при зверненні позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ним подано оригінал трудової книжки серії НОМЕР_2 , у якій міститься запис 3-4 на сторінках 2-3 про те, що у період з 20.05.1987 по 10.01.1992 позивач працював у воєнній частині польової пошти №46478. Підстави внесення записів: наказ № 102 від 22.05.1987 та наказ № 39 від 7.05.1991 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою воєнної частини польової пошти №46478 та підписом уповноваженої особи Н. Старих.

При цьому, достовірність вищенаведених записів трудової книжки позивача сумніву не викликає. Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо розбіжності в даті наказу № 39 від 7.05.1991 року, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

З огляду на вимоги п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, в редакції, що діяла на час внесення запису, в графі 2 зазначено не дату внесення запису, а дату звільнення. Отже, датою завершення відповідних трудових відносин позивача є 10.01.1992 рік.

Також на підтвердження факту перебування в трудових відносинах з воєнною частиною польової пошти № НОМЕР_3 позивачем додається копія службового паспорта та припису.

Отже, суд доходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно не врахувало період працевлаштування, у воєнній частині польової пошти № НОМЕР_3 , позивача з 20.05.1987 року по 10.01.1992 року до його страхового стажу.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 05.10.1997 по 03.03.1998, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що при зверненні позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ним подано оригінал трудової книжки серії НОМЕР_2 , у якій міститься запис 13-14 на сторінках 8-9 про те, що у період з 05.10.1997 по 03.03.1998 позивач працював у ВКФ «Галичбудторг» ТОВ «Будгаз ЛТД». Підстави внесення записів: наказ № 51 від 05.10.1997 та наказ № 69 від 03.03.1998 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою ТОВ «Будгаз ЛТД» та підписом начальника кадрів даного підприємства. Даний запис містить виправлення у трудовій книжці, однак суд вважає, що дане виправлення не є підставою для відмови у зарахуванні даного періоду до страхового стажу позивача з наступних підстав.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника чи учня здійснювати контроль за веденням обліку його документів про стаж роботи чи навчання. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах про стаж роботи. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі №490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у пенсійного органу були відсутні підстави для не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 20.05.1987 по 10.01.1992 та з 05.10.1997 по 03.03.1998, адже він підтверджений належними доказами, а саме трудовою книжкою яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, органи пенсійного забезпечення мають право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

В той же час, відповідачами не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної в трудовій книжці позивача.

З огляду на все вищевикладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №24 від 26.07.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності є протиправним. Наслідком протиправності такого рішення відповідача є його скасування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Для осіб з інвалідністю II та III груп:

до досягнення особою 23 років включно - 1 рік; від 24 років

до досягнення особою 26 років включно - 2 роки; від 27 років

до досягнення особою 28 років включно - 3 роки; від 29 років

до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; від 32 років

до досягнення особою 33 років включно - 5 років;

від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років;

від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років;

від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років;

від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років;

від 43 років до досягнення особою 45 років включно -10 років;

від 46 років до досягнення особою 48 років включно -11 років;

від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років;

від 52 років до досягнення особою 55 років включно -13 років;

від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Оскільки, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є протиправним та враховуючи періоди, які були не зараховані позивачу до страхового стажу. На думку суду страховий стаж позивача становить більше 14 років, що є необхідними для призначення пенсії по інвалідності.

Враховуючи висновки суду про протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.05.1987 по 10.01.1992 та 05.10.1997 по 03.03.1998, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати зазначені періоди до страхового стажу позивача та призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1073,60грн., згідно квитанції від 15.08.2023.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суду надано право покласти судові витрати у справі повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, то слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1073,6 грн., як зі сторони, внаслідок неправильного рішення якої виник спір.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.07.2023 року про відмову у призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії по інвалідності, періоди роботи з 20.05.1987 року по 10.01.1992 року, з 05.10.1997 року по 03.03.1998 року та призначити ОСОБА_1 з 16.05.2023 року пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники процесу:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ЄРДПОУ: 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄРДПОУ: 20490012, просп. , 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Шумей М.В.