Справа № 380/11694/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11694/22 пров. № А/857/14139/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Герасимюк О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення і звільнення зі служби в поліції, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя суду І інстанції: Братичак У.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 33 хв. 26.06.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 06.07.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

26.08.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними та скасувати накази Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Львівській обл. № 2020 від 22.07.2022р. «Про застосування дисциплінарного стягнення до ДОП ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській обл.» та № 380 о/с від 26.07.2022р. «Про особовий склад» щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного відділу поліції /ВП/ ГУ НП у Львівській обл. із поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській обл. з 26.07.2022р.;

стягнути з ГУ НП у Львівській обл. на користь позивача середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу в сумі, обчисленій судом на дату прийняття рішення;

зобов`язати ГУ НП у Львівській обл. виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що розрахована та утримана із розміру середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу (Т.1, а.с.1-4).

Відповідно до ухвали суду від 01.11.2022р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду; заяву представника ГУ НП у Львівській обл. про залишення позовної заяви без розгляду задоволено; позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду (Т.1, а.с.198-201).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2022р. про залишення позовної заяви без розгляду в справі № 380/11694/22 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (Т.1, а.с.232-235).

Згідно ухвал суду від 30.08.2022р. та від 13.02.2023р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (Т.1, а.с.73-74, 240 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.59-65).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.70-74).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Дисциплінарною комісією ГУ НП у Львівській обл. під час проведення службового розслідування не були належним чином встановлені фактичні дані та обставини. Єдиним доказом вчиненого дисциплінарного проступку у вигляді заступлення на службу в стані алкогольного сп`яніння є результати огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер».

Наголошує на тому, що фактично в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Оскільки був впевнений, що не вживав алкоголю, він погодився на проведення такого огляду, однак прилад показав вміст алкоголю 0,74 проміле. Із таким показником приладу ОСОБА_1 не був згідний, оскільки алкоголю перед службою не вживав, а висловив бажання пройти тест в медичному закладі, на що йому було відмовлено.

Станом на сьогоднішній день відсутній будь-який нормативно-правовий акт, який визначав би порядок виявлення у поліцейських перед заступленням на службу чи під час несення служби ознак алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Під час проведення огляду на стан сп`яніння позивача до нього не було доведено інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, а також порядок його застосування.

Упродовж проведення огляду на стан сп`яніння позивача було допущено порушення вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затв. постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008р., Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ /МВС/ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 09.11.2015р., та Керівництва з експлуатації газоаналізатора Drager Alkotest 6820, що призвело до неправильних показів приладу.

Твердження суду про те, що позивач погодився із результатами тестування є помилковими.

При цьому, поліцейський ОСОБА_2 , який проводив тестування, зобов`язаний був забезпечити направлення ОСОБА_1 не пізніше двох годин з моменту отримання відмови з результатами огляду до найближчого медичного закладу, чого зроблено не було. Сам же ОСОБА_1 після проведення медичної реформи не зміг звернутися до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки у нього було відсутнє відповідне направлення, а поліцейський, який проводив його огляд, відмовився надавати таке направлення.

Окрім того, під час проведення службового розслідування в своїх поясненнях поліцейські ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не підтвердили факту наявності запаху алкоголю від ОСОБА_1 .

Відеозапис огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою особистого мобільного телефону поліцейського ОСОБА_9 . Дозволу на використання свого мобільного телефону для проведення відеозапису огляду позивача на стан сп`яніння вказана особа не отримувала, під підпис в Журналі обліку, видачі, повернення відеореєстраторів не отримувала і не повертала.

Таким чином позивач вважає, що наведені обставини свідчать про те, що накази відповідача про звільнення прийняті без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідач ГУ НП у Львівській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.90-94).

Протокольною ухвалою від 11.10.2023р. колегія суддів ухвалила відхилити клопотання представника позивача, що надійшло до апеляційного суду 10.10.2023р., про відкладення апеляційного розгляду справи через проведення медичного огляду його дружини, оскільки будь-яких достовірних доказів на підтвердження вказаних у ньому обставин не представлено (Т.2, а.с.100).

Окрім цього, причини неявки позивача до суду є невідомими, при цьому останній був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Водночас, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засідання учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За сукупності таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та його представника.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 проходив службу на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл.

04.07.2022р. до Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. надійшов рапорт т.в.о. заступника начальника Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. капітана поліції ОСОБА_2 та начальника відділу превенції Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про те, що 04.07.2022р. в приміщенні Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. на ранковому інструктажі для піших патрулів виявлено із ознаками алкогольного сп`яніння дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який згідно графіку піших патрулів, повинен був заступати на службу 04.07.2022р. у період часу із 08 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. по м.Яворів, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер № 6820», прилад ARLJ-0337, на що останній погодився (Т.1, а.с.22).

Відповідно до роздруківки газоаналізатора «Драгер» (ALKOTEST 6820) № 1127 тестування ОСОБА_1 проводилося 04.07.2022р. о 07 год. 53 хв., результат тесту 0,74 проміле, з чим ОСОБА_1 погодився, проставивши свій особистий підпис на роздруківці (у графі «П.І.Б. особи, що тестують» зазначено ОСОБА_1 та стоїть підпис позивача) (Т.1, а.с.63).

Наказом ГУ НП у Львівській обл. № 149 від 04.07.2022р. призначено за цим фактом службове розслідування та створено дисциплінарну комісію для його проведення (Т.1, а.с.19-20).

Під час службового розслідування встановлено, що згідно з графіку «Несення служби по охороні забезпечення громадського порядку на території Яворівського району Львівської обл. в період часу з 30.06.2022р. до особливого розпорядження», затвердженого 29.06.2022р. начальником Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. підполковником поліції ОСОБА_10 , старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повинен заступити з 08 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. 04.07.2022р. для несення служби в піший патруль по м.Яворів Львівської обл. Водночас, оглядом Книги нарядів Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. (інв. № 414 від 05.05.2022р.) та Журналу реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. (інв. № 384 від 01.01.2022р.) встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 04.07.2022р. в книзі нарядів записувався, однак інструктаж не пройшов, оскільки в графі «підпис особи, яку інструктують» наявний підпис останнього про проходження такого, а в графі «підпис особи, яка інструктує» відсутній підпис відповідної особи.

Крім цього, оглядом книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. (інв. № 415 від 01.01.2022р.) встановлено, що 04.07.2022р. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 автоматичну вогнепальну зброю для несення служби в м.Яворів не отримував, однак згідно вищезазначеної книги мав на постійному носінні вогнепальну зброю ПМ серії ОЕ № 0315/90, яку отримав 01.07.2022р.

Опитаний з даного приводу старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснив, що з січня 2021 року перебуває на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. 29.06.2022р. о 18 год. 37 хв. його було ознайомлено із графіком заступлення в піший патруль по м.Яворів із 30.06.2022р. до особливого розпорядження. 04.07.2022р. о 07 год. 30 хв. він прибув до Яворівського РВП для проведення інструктажу. Даний інструктаж проводив т.в.о заступника начальника з превентивної діяльності Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. капітан поліції ОСОБА_2 , позивач розписався в книзі нарядів, однак до інструктажу не був допущений, оскільки повідомив капітану поліції ОСОБА_2 , що погано почувається та хоче звернутися в медичний заклад за медичною допомогою. Проте капітан поліції ОСОБА_2 відмовився відпустити ОСОБА_1 до медичного закладу. Після цього, ОСОБА_2 разом із начальником відділу превенції ОСОБА_9 близько 07 год. 30 хв. запропонували старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», який призначений лише для водіїв транспортних засобів. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з проханням пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак останній відмовив йому в цьому. Після цього, ОСОБА_2 , підготувавши прилад «Драгер», встановив на нього розпакований мундштук, та сказав подути в прилад після проходження тесту, прилад показав результат 0,74 проміле. Під час проходження огляду на ОСОБА_1 чинили психологічний тиск. Дана подія була зафіксована о 07 год. 53 хв. Із вказаним результатом ОСОБА_1 був не згідний, так як алкогольних напоїв не вживав. При цьому, останній додав, що жодних документів чи сертифікатів стрічки алкотестера «Драгер» йому не було пред`явлено. Крім цього, у своєму поясненні ОСОБА_1 додав, що чек із результатом алкотестера «Драгер» йому пред`явили для ознайомлення, у якому він під тиском поставив свій підпис, копії йому не вручали. Відразу по тому, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_1 , що він недопущений до наряду пішого патруля та запропонував йому здати вогнепальну зброю, яку ОСОБА_1 відразу ж здав у кімнату для зберігання зброї Яворівського районного ВП.

Надаючи оцінку таким поясненням позивача дисциплінарна комісія під час проведення службового розслідування прийшла до висновку, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 з метою уникнення дисциплінарної відповідальності під час надання письмового пояснення проявив нещирість та ввів дисциплінарну комісію в оману, оскільки в своєму поясненні зазначив, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння йому було відмовлено в огляді на такий стан в медичному закладі та було надано розпечатаний мундштук. Вищевказане спростовується поясненнями працівників, присутніх під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оглядом відеозапису, на якому старший лейтенант поліції ОСОБА_1 добровільно проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер».

Комісією також встановлено, що старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 попереджено про неприпустимість випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий та позаробочий час, зокрема керування транспортним засобом у стані сп`яніння: алкогольного, наркотичного чи іншого, перебування у такому стані на службі, у службовому приміщенні, чи у однострої. Із вказаним попередженням ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис на «Розписці-попередження» від 31.08.2021р. Крім цього, 24.06.2022р. ОСОБА_1 ознайомився з відомістю особового складу Яворівського районного ВП ГУНП про дотримання вимог наказів НПУ, МВС України, які регламентують діяльність працівників поліції, щодо дотримання службової дисципліни, а саме наказу НПУ № 920 від 23.09.2016р. «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Закону України «Про Національну поліцію України», Конституції України, наказу МВС України № 1179 від 09.11.2016р. «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейського», засвідчивши ознайомлення у відомості особистим підписом.

Таким чином, за результатами службового розслідування дисциплінарною комісією відповідача установлено, що дільничний офіцер поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУНП у Львівській обл. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 як працівник поліції, будучи зобов`язаним відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, унаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування останнім вимог нормативно правових актів МВС України, НП України та ГУ НП у Львівській обл., щодо неухильного дотримання службової дисципліни, 04.07.2022р. прибув на інструктаж для піших патрулів в м.Яворів Яворівського району Львівської обл. в стані алкогольного сп`яніння та вчинив правопорушення, що не лише суперечить сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділі якої проходить службу ОСОБА_1 , а й розхитують підвалини державності, викривляють уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції України в європейську спільноту.

При цьому обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 під час службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлено.

Також згідно з службовою характеристикою, наданою начальником Яворівського районного ВП ГУ НП підполковником поліції ОСОБА_10 , дільничний офіцер поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУНП у Львівській обл. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 за час служби в поліції та на займаній посаді зарекомендував себе посередньо. Так, даний працівник здатний добре використовувати свої потенційні можливості, має хорошу теоретичну та практичну підготовку. Нормативні акти, які регламентують роботу Національної поліції України знає, проте не завжди правильно керується ними у повсякденній роботі, а до виконання службових обов`язків відноситься не завжди добросовісно.

14.07.2022р. начальник Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. затвердив висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУНП у Львівській обл. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 (Т.1, а.с.7-18).

За грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2, 4, 14 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., абз.2 п.1 та абз.7 п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затв. наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016р., пп.1.1, 1.2 п.1 наказу ГУ НП у Львівській обл. № 803 від 27.02.2020р. «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУНП у Львівській обл. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Львівській обл. № 2020 від 22.07.2022р. «Про застосування дисциплінарного стягнення до ДОП ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській обл.» за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1, 2, 4, 14 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., абз.2 п.1 та абз.7 п.2 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затв. наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016р., пп.1.1, 1.2 п.1 наказу ГУ НП у Львівській обл. № 803 від 27.02.2020р. «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до дільничного офіцера поліції відділу превенції Яворівського районного ВП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції (Т.1, а.с.65-66).

Вказаний наказ обґрунтований тим, що позивач як працівник поліції, будучи зобов`язаним відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, унаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування останнім вимог нормативно правових актів МВС України, НП України та ГУ НП у Львівській обл., щодо неухильного дотримання службової дисципліни, 04.07.2022р. прибув на інструктаж для піших патрулів в м.Яворів Яворівського району Львівської обл. в стані алкогольного сп`яніння та вчинив правопорушення, що не лише суперечить сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділі якої проходить службу ОСОБА_1 , а й розхитують підвалини державності, викривляють уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції нашої держави в європейську спільноту.

Відповідно до наказу ГУ НП у Львівській обл. № 380 о/с від 26.07.2022р. «Про особовий склад» позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію» (Т.1, а.с.67).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у порушення службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського. Вказані обставини пов`язані з появою позивача на службі в стані алкогольного сп`яніння. До того ж, суд враховав, що такі дії позивач вчинив під час дії правового режиму воєнного стану під час несення служби із забезпечення публічної безпеки та порядку, з вогнепальною зброєю та спецзасобами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.6 цього Закону поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 7 вказаного Закону встановлено, що обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування, відповідний злочинів, вчинених поліцейськими.

Частиною 1 ст.18 цього Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст.19 цього Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з ст.59 наведеного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., передбачено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 3, 6, 7, 11 ч.3 ст.1 цього Статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Згідно з ст.12 зазначеного Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.3 ст.13 цього Статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі ст.14 вказаного Статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 ст.16 цього Статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Частинами 1 і 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затв. наказом МВС України № 893 від 07.11.2018р., визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;

надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»;

ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;

недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;

розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;

порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;

перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016р. затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 розділу II цих Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також згаданими Правилами.

Згідно ч.2 розділу II цих Правил під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Відповідно до п.3 розділу IV вказаних Правил поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Зі змісту присяги працівника поліції (ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію») слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

З урахуванням положень ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до такого виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019р. у справі № 804/1831/16.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення працівника можливе за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки, для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992р «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності поліцейських, висновки та пропозиції. Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного слідує, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності слід встановити з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

Також поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Правил етичної поведінки поліцейських.

Як було встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вказані обставини пов`язані з появою позивача на службі в стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до роздруківки газоаналізатора «Драгер» (ALKOTEST 6820) № 1127 тестування ОСОБА_1 проводилося 04.07.2022р о 07 год. 53 хв., результат тесту 0,74 проміле.

При цьому, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 попереджено про неприпустимість випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий та позаробочий час, зокрема керування транспортним засобом у стані сп`яніння: алкогольного, наркотичного чи іншого, перебування у такому стані на службі, у службовому приміщенні, чи у однострої. Із вказаним попередженням ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис на «Розписці-попередження» від 31.08.2021р. (Т.1, а.с.153).

Окрім цього, 24.06.2022р. ОСОБА_1 ознайомився з відомістю особового складу Яворівського районного ВП ГУНП про дотримання вимог наказів НПУ, МВС України, які регламентують діяльність працівників поліції, щодо дотримання службової дисципліни, а саме наказу НПУ № 920 від 23.09.2016р. «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Закону України «Про Національну поліцію України», Конституції України, наказу МВС України № 1179 від 09.11.2016р. «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейського», засвідчивши ознайомлення у відомості особистим підписом (Т.1, а.с.154-156).

Вищевказані порушення вважаються грубими порушеннями службової дисципліни і такими, що дискредитують та підривають авторитет поліції. До поліцейських, які допустили вищевказані дисциплінарні проступки, застосовується найсуворіший захід дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції.

Згідно наданих ОСОБА_1 пояснень добровільної згоди на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» він не давав та звертався до т.в.о. заступника начальника з превентивної діяльності Яворівського районного ВП ГУ НП у Львівській обл. капітана поліції ОСОБА_2 з проханням пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, якому також повідомив, що погано себе почуває та потребує медичної допомоги, однак останній відмовив у цьому. Також позивач зазначив, що мундштук, встановлений на прилад «Драгер», був розпечатаний, а під час проведення огляду, на нього чинили психологічний тиск. Також вказав, що результат алкотестера «Драгер» йому вручили для ознайомлення, у якому він поставив під тиском свій підпис, однак копії не вручили.

Водночас, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач не був позбавлений права після проходження тесту на газоаналізаторі «Драгер», пройти ще огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та долучити відповідний висновок до матеріалів службового розслідування.

Окрім цього такі доводи позивача спростовуються сукупністю наявних у справі доказів, а також показаннями свідків, допитаних судом першої інстанції.

Єдиним нормативним актом в Україні, який регулює порядок проходження огляду на факт встановлення перебування в стані алкогольного сп`яніння, є Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 09.11.2015р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015р. за № 1413/27858, положення якої визначають процедуру проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із відеозапису (файл «WhatsApp Video 2022-08-22 at 17.02.02») вбачається, що позивач не заперечував щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» (ALKOTEST 6820), результати такого позивачу оголошені.

При цьому під час судового розгляду не встановлено будь-яких процедурних порушень, допущених під час огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння.

Позивач погодився з результатами тесту, проставивши свій особистий підпис на роздруківці (у графі «П.І.Б. особи, що тестують» зазначено ОСОБА_1 та стоїть підпис позивача).

Апеляційний суд критично оцінює доводи позивач щодо того, що знаходячись в хворобливому стані, перед заступленням на службу він приймав медичні препарати (настойка календули та валеріани), а також освіжувач для порожнини рота, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами, також про такі обставини позивач не згадував в ході проведення службового розслідування.

Окрім цього, апеляційний суд враховує пояснення свідків, допитаних під час судового розгляду справи судом першої інстанції.

Так, допитані в судовому засіданні 12.06.2023р свідки, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 підтвердили висновки акту службового розслідування, зокрема ОСОБА_2 вказав, що, підвозячи на роботу ОСОБА_1 , в автомобілі він відчув від нього запах алкоголю, зазначив, що вносячи результати огляду до бази даних, здійснив помилку, та помилково вказав, що ОСОБА_1 заперечив проти результатів тесту. ОСОБА_9 вказав, що відчув з порожнини рота позивача запах алкоголю, стоячи в актовій залі під час інструктажу. Зазначені свідки підтвердили, що позивач не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» (ALKOTEST 6820) та не заперечував проти результатів огляду, про що проставив свій підпис.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 12.06.2023р. повідомив, що запаху алкоголю від ОСОБА_1 не чув, оскільки не знаходився з ним в безпосередній близькості.

Також свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_9 підтвердили, що газоаналізатор «Драгер» (ALKOTEST 6820) був в технічно справному стані та його використання проводилося відповідно до інструкції.

Отже, позивач ОСОБА_1 , перебуваючи на службі в стані алкогольного сп`яніння, вчинив дії, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості.

При цьому, як правильно врахував суд першої інстанції, такі дії позивач вчинив під час дії правового режиму воєнного стану під час несення служби із забезпечення публічної безпеки та порядку, з вогнепальною зброєю та спецзасобами.

Аналіз зібраних та досліджених судом доказів повністю підтверджує правильність висновків службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції Присяга відповідно до ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання поліцейського. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 21.09.2018р. у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019р. у справі № 824/1015/16-а з подібних правовідносин.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання працівника поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Подібний за змістом висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 03.05.2018р. у справі № 810/2073/16, від 14.07.2022р. у справі № 520/1795/19, від 30.08.2022р. у справі № 120/8381/20-а, від 19.05.2022р. у справі № 480/4079/18, від 12.05.2022р. у справі № 260/1/19.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати вчинення дій, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, порушення етики поведінки поліцейського.

Під час судового розгляду будь-яких доказів і аргументованих доводів на спростування вчинення проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, позивачем ОСОБА_1 не представлено.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Водночас, позовні вимоги про поновлення на службі в поліції, стягнення середнього заробітку, зобов`язання виплатити грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб також не підлягають до задоволення, оскільки такі вимоги є похідними від вищенаведених вимог.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування останнього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023р. в адміністративній справі № 380/11694/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 12.10.2023р.