Справа № 580/856/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/856/23 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Ганечко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року, прийнятого за правилами загального позовного провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Білозірської сільської ради в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача від 17.08.2022;

зобов`язати відповідача направити Комісію для складання Акту встановлення факту отруєння бджіл за заявою позивача від 17.08.2022;

стягнути з відповідача суму в розмірі 2 684 грн, моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень в наслідок вчиненої протиправної бездіяльності при розгляді заяви позивача від 17.08.2022.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погоджується з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 та просить скасувати таке, та задовольнити позовні вимоги.

Щодо порушення норм процесуального права, позивач зазначає, що суд першої інстанції прийняв до уваги та розглянув подані документи відповідача, зокрема: додаткові пояснення від 07.06.2023 № 931/14 03, журнал обліку пасік виконавчого комітету Білозірської сільської ради, лист Черкаського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 06.06.2023 № 155 та клопотання про долучення документів від 07.06.2023 № 930/14-03. В той час, суд першої інстанції усною ухвалою від 02.06.2023, внесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті на 09.06.2023 об 11 год. 00 хв. Тобто, з 02.06.2023 суд першої інстанції вже процесуально позбавлений права приймати до уваги та розглядати документи, матеріали та інші докази, які були подані після закриття підготовчого провадження, що є грубим порушенням норм процесуального права, які вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Також, позивач вважає, що суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає до застосуванню до спірних правовідносин, а саме Закон України «Про бджільництво» від 22.02.2000 № 1492-ІІІ. Так як, терміни викладені у ньому, а саме «товарна пасіка» та «паспорт пасіки» не мають нічого спільного з фактичними обставинами у даній справі. Оскільки, як стверджує позивач, він тримав бджіл виключно задля власних потреб, як хобі. Крім того, позивач звертає увагу, що не є оператором ринку в галузі бджільництва та не виготовляє, та не реалізую матеріали бджільництва у промислових масштабах, як оператор ринку.

Крім того, цим Законом України «Про бджільництво» від 22.02.2000 № 1492-ІІІ та Порядком і не заборонено громадянам як фізичним особам тримати та розводити бджіл для власного задоволення, як хобі чи використовувати бджолині продукти, такі як (мед, перга, прополіс, віск та ін.,) для власних потреб та потреб родини.

Позивач вважає, що саме по собі відсутність ветеринарно-санітарного паспорту пасіки не дає підстави стверджувати, що бджоли які він тримав у своєму користуванні не підлягають захисту на рівні з тими пасіками, які отримали ветеринарно-санітарний паспорт пасіки, оскільки це пряма дискримінація як громадян, які тримають бджіл так і громадян, які звертаються за захистом свого порушеного права.

На думку позивача, твердження суду першої інстанції про те, що у наданій картці господарського обліку у графі «Бджолосім`ї, штук» за 2022 рік інформація відсутня є необ`єктивним аргументом. Оскільки, така інформація видається у поточному році за попередні роки (2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки) про що зазначено у самих розділах по господарських книгах, а тому як наслідок відомостей за 2022 рік на час спірного запиту не могли бути зазначені. Так, відомості до по господарської книги, за звичай, заносяться уповноваженою особою сільської ради під кінець поточного року під час суцільних обходів та перевірок, а тому на момент звернення від 17.08.2022 було видано ту інформацію, яка була оброблена, зафіксована та перевірена, тобто актуальна на момент звернення.

Крім того, у своєму листі від 23.08.2022 №911/02-14 відповідач не заперечує факту існування у позивача бджолосімей з посиланням на те, що у картці господарського обліку у графі «Бджолосім`ї, штук» за 2022 рік інформація відсутня, тому позивач вважає, що таке твердження суду першої інстанції є виключно припущенням.

Позивач вважає, що суд першої інстанції надав невірного трактування «Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин» затвердженої Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 19.02.2021 № 338 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.03.2021 за № 283/35905, зокрема, пункту 7 Розділу IV цієї Інструкції, де наявність та кількість бджолиних сімей у власника пасіки підтверджуються ветеринарно-санітарним паспортом пасіки.

На думку позивача, Комісія має в будь-якому разі виїхати за фактом надходження заяви про отруєння бджіл не пізніше ніж через 24 години після надходження такої заяви. І лише у самому Акті встановлення факту отруєння бджіл члени комісії вказують про наявність чи відсутності ветеринарно-санітарного паспорта пасіки або записів у ньому про кількість бджолиних сімей.

На думку позивача, сама по собі відсутність ветеринарно-санітарного паспорта пасіки або записів у ньому про кількість бджолиних сімей, про що вказав у своєму листі відповідач, не може слугувати самостійною підставою для бездіяльності такої комісії, невиїзду комісії та не складання Акту встановлення факту отруєння бджіл.

Крім того, суд першої інстанції, залишив поза увагою і той факт, що відповідно до п. 10 Розділу 4 Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин до Акта вноситься інформація, зокрема: номер паспорта пасіки, дата його видачі, прізвища, ім`я, по батькові (за наявності) власника пасіки відповідно до ветеринарно-санітарного паспорта пасіки; та ін. Тобто, в самому Акті є можливість не вказувати номер пасіки у разі його відсутності, якщо пасіка громадянина є любительська, а такий громадянин не є оператором ринку в галузі бджільництва.

Так, відсутність цього Акту встановлення факту отруєння бджіл позбавляє позивача права звернутися до цивільного суду в рамках цивільного судочинства за захистом порушеного права щодо нанесення матеріальної шкоди, завданої суб`єктом господарювання.

Щодо наявності моральної шкоди, позивач вказує, що зазнав розчарувань та незручностей що кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди від вчиненої протиправної бездіяльності, при розгляді заяви та відмові у виїзді Комісії та складання Акту чим порушено реалізацію мого конституційного права, яке зобов`язує останнього до здійснення належного урядування, та час який був втрачений на звернення до суду для відновлення порушених прав щодо вирішення зазначеного питання по суті.

Так, для належного відновлення своїх прав та свобод позивач був вимушений звернутися до суду та в судовому порядку захищати свої порушені права та інтереси, чим як раз і завдано моральних страждань як громадянину України права і свободи якого є неоціненними з точки зору морального права та характерністю порушення їх саме органом виконавчої влади, оскільки саме держава взяла на себе гарантії і дотримання прав та свобод своїх громадян та визнає їх найвищою соціальною цінністю. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Позивач вважає, що в межах розгляду справи встановлено незаконність спірної бездіяльності відповідача та можна дійти висновку про те, що негативні емоції позивача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із бездіяльністю відповідача, а відтак завдали моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.08.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою (вх. №65/0274), в якій просив у зв`язку з отруєнням його бджіл направити робочу комісію для складання акту відповідно до Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин, затвердженої наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.02.2021 № 338.

На вказане звернення відповідач листом від 23.08.2022 № 911/02-14 повідомив, що відповідно до п. 7 Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин затвердженої наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.02.2021 №338, наявність та кількість бджолиних сімей у власника пасіки підтверджуються ветеринарно-санітарним паспортом пасіки. У разі відсутності ветеринарно-санітарного паспорта пасіки або записів у ньому про кількість бджолиних сімей (наявних та таких, що перевезені на кочівлю) інформація власника пасіки про наявну кількість бджолиних сімей не береться до уваги. У результаті того, що пасіка позивача не зареєстрована органом місцевого самоврядування відповідно до норм чинного законодавства та не має ветеринарно-санітарного паспорту, заява розглянута відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не розглянувши вказану заяву протягом 24 годин, що відповідно порушило права позивача, останній звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що з огляду на відсутність факту реєстрації позивачем пасіки, відповідачем не допущено бездіяльності щодо розгляду заяви позивача та створення комісії щодо перевірки отруєння бджіл відповідно до Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Щодо тези апеляційної скарги позивача про порушення норм процесуального прва, колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 Здійснити перехід із спрощеного провадження до загального та призначено до розгляду на 02.06.2023.

Як вбачається з Протоколу судового засідання від 02.06.2023 суд ухвалив перейшов до розгляду справи по суті та оголосив перерву в такому розгляді до 09.06.2023.

08.06.202023 відповідач через систему Електронний суд подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: додаткових пояснень від 07.06.2023 № 931/14-03; копії листа від 06.06.2023 № 155 ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, згідно якого заява про державну реєстрацію бджолосімей за адресою: вул. Мошляка,68, с. Білозір`я, Черкаський район, Черкаської області не надходила та реєстрація оператора ринку не проводилась; копія Журналу обліку пасік Виконавчого комітету Білозірської сільської ради, розпочатого 19.04.2021.

Частина 1 ст. 192 КАС України встановлює, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

За приписами ст. 204 КАС України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач клопотав перед обома судовими засіданнями в суді першої інстанції про їх проведення без його участі, відтак суд першої інстанції не заслухав думку позивача щодо можливості чи не можливості додатково поданих доказів. Письмово таке заперечення до суду першої інстанції до судового засідання, призначеного на 09.06.2023 від позивача не надходило.

Дослідивши зміст додатково поданих відповідачем 08.06.2023 доказів, колегія суддів звертає увагу, що в позовних матеріалах позивач також не заперечував, що не має ветеринарно-санітарного паспорта пасіки тощо.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, у даних обставинах, які тягнуть скасування рішення суду першої інстанції на підставі ч. 3 ст. 317 КАС України.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо розведення, використання та охорони бджіл, виробництва, заготівлі та переробки продуктів бджільництва, ефективного використання бджіл для запилення ентомофільних рослин сільськогосподарського призначення, інших видів запилювальної флори, створення умов для підвищення продуктивності бджіл і сільськогосподарських культур, забезпечення гарантій дотримання прав та захисту інтересів фізичних і юридичних осіб, які займаються бджільництвом, врегульовані Законом України "Про бджільництво" 22.02.2000 № 1492-III (далі - Закон № 1492-III).

За визначеннями, що містяться у ст. 1 Закону № 1492-III:

бджільництво - галузь сільськогосподарського виробництва, основою функціонування якої є розведення, утримання та використання бджіл для запилення ентомофільних рослин сільськогосподарського призначення і підвищення їх урожайності, виробництво харчових продуктів і сировини для промисловості;

пасічник - фізична особа, яка займається утриманням та розведенням бджіл, виробництвом і первинною переробкою продуктів бджільництва;

бджолина сім`я - цілісна біологічна одиниця, яка складається з однієї бджолиної матки, 15-60 тисяч у середньому робочих бджіл та приблизно двох тисяч трутнів;

товарна пасіка - пасіка, призначена для одержання продуктів бджільництва;

паспорт пасіки - документ про ветеринарно-санітарний стан бджолиних сімей, виданий власнику пасіки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини.

Стаття 3 та 4 Закону № 1492-III встановлює, що об`єктами бджільництва є робочі бджоли, бджолині матки, трутні, бджолині сім`ї, яких розводять на племінних і товарних пасіках.

Суб`єктами бджільництва незалежно від форм власності є:

племінні та товарні пасіки, племінні бджолорозплідники;

підприємства з виготовлення обладнання та пасічного інвентаря;

підприємства, установи та організації із заготівлі, переробки, реалізації продуктів бджільництва та препаратів із них;

лабораторії сертифікації продуктів бджільництва;

наукові установи, заклади освіти, дослідні господарства, які займаються бджільництвом.

До суб`єктів бджільництва також належать спілки, асоціації та інші об`єднання, діяльність яких пов`язана з питаннями бджільництва.

Суб`єкти бджільництва, зайняті виробництвом і переробкою продуктів бджільництва, є виробниками сільськогосподарської продукції.

За приписами ст. 10 Закону № 1492-III держава гарантує додержання прав і законних інтересів пасічників у галузі бджільництва.

Пасічники, здійснюючи господарську діяльність у галузі бджільництва, мають право приймати з власної ініціативи будь-які рішення, що не суперечать законодавству України.

Пасічники мають право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1492-III право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи.

Стаття 13 Закону № 1492-III встановлює, що з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Форма паспорта і порядок його видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Племінні бджолорозплідники і племінні пасіки проходять атестацію та одержують племінні свідоцтва (сертифікати) відповідно до Закону України "Про племінну справу у тваринництві".

Пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом, у місцевих державних адміністраціях або сільських, селищних, міських радах у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.02.2021 № 338 затверджено:

Порядок видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки;

Порядок реєстрації пасіки;

Інструкцію з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин.

Згідно пунктів 1-4, 6, 7, 10 Порядку реєстрації пасіки, такий визначає процедуру реєстрації пасіки суб`єктами господарювання (юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми та форми власності та фізичні особи - підприємці, зокрема сімейні фермерські господарства, що провадять діяльність у галузі бджільництва), а також фізичними особами, у яких наявні бджолині сім`ї (далі - власник пасіки або уповноважена ним особа) у місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування (далі - органи місцевого самоврядування).

Пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом в органах місцевого самоврядування.

Реєстрація пасіки здійснюється після видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки (далі - паспорт пасіки) територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Реєстрація пасіки проводиться за заявою про реєстрацію пасіки (додаток) власника пасіки або уповноваженої ним особи в день звернення.

Інформація про реєстрацію пасіки вноситься до журналу обліку пасік, який ведеться органами місцевого самоврядування.

У журналі обліку пасік зазначається інформація згідно з пунктом 5 цього Порядку, а також:

місце фактичного розташування пасіки із зазначенням інформації щодо земельної ділянки (адреса або кадастровий номер земельної ділянки);

кількість бджолиних сімей на дату реєстрації паспорта пасіки;

порода (популяція) бджолиних сімей (за наявності);

єдиний унікальний номер.

У разі припинення діяльності пасіки її власник або уповноважена ним особа протягом десяти календарних днів письмово інформує про це орган місцевого самоврядування, де зареєстровано пасіку.

У разі надходження інформації про заплановане застосування засобів захисту рослин на адміністративній території органу місцевого самоврядування вказані органи самоврядування протягом чотирьох робочих годин повідомляють про це власників пасік та/або уповноважених ними осіб, зареєстрованих і таких, що прибули на кочівлю на їх територію, у встановленому законодавством порядку.

Порядок видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки визначає процедуру видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки (далі - паспорт пасіки).

За визначенням, що містяться у п. 2 Розділу 1 Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки:

ведення ветеринарно-санітарного паспорта пасіки - унесення до паспорта пасіки відомостей щодо процесів, які здійснюються на пасіці, та інформації про ветеринарно-санітарні заходи;

ветеринарно-санітарний паспорт пасіки - документ, який ідентифікує пасіку та встановлює ветеринарно-санітарний стан бджолиних сімей;

Реєстр ветеринарно-санітарних паспортів пасік - єдиний перелік паспортів пасік, зареєстрованих на території України, який формується в електронній формі компетентним органом, та ведеться його територіальними органами з використанням їх матеріально-технічної бази.

На виконання п. 3 Розділу 1 Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки з метою ідентифікації та обліку пасік, обліку кількості бджолиних сімей та декларування ветеринарно-санітарного стану власники пасік або уповноважені ними особи отримують паспорт пасіки та додаток до нього.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Розділу 2 Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки видача паспорта пасіки здійснюється в день звернення за заявою про видачу паспорта пасіки, що подається власником пасіки або уповноваженою ним особою до територіального органу компетентного органу за місцем проживання власника пасіки або місцезнаходженням пасіки в письмовій або електронній формі (з накладенням кваліфікованого електронного підпису).

До заяви додається заповнений та підписаний власником пасіки або уповноваженою ним особою паспорт пасіки.

Після отримання територіальним органом компетентного органу в письмовій або електронній формі заяви про видачу паспорта пасіки та заповненого паспорта пасіки посадова особа територіального органу компетентного органу вносить інформацію до Реєстру паспортів пасік та здійснює видачу паспорта.

Під час реєстрації паспорта пасіки йому присвоюється єдиний унікальний номер, який проставляється на титульному аркуші паспорта пасіки посадовою особою територіального органу компетентного органу (з відповідним підписом і печаткою) та вноситься разом з відомостями про пасіку до Реєстру паспортів пасік.

Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, наявний чіткий нормативний припис, що пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом в органах місцевого самоврядування. Крім того, врегульовано послідовний порядок видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки який включає подання власником пасіки заяви та внесення відомостей про пасіку у відповідний реєстр.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивач станом на час звернення до відповідача із заявою 17.08.2022 ветеринарно-санітарного паспорта своєї пасіки не мав та її реєстрації не проводив.

Розділом 4 Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин визначено порядок установлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин

Так, відповідно до п. 1 Розділу 4 Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин обстеження пасіки і фіксація випадків отруєння бджіл на вимогу та за заявою власника пасіки до органів місцевого самоврядування здійснюються постійно діючою Комісією із встановлення факту отруєння бджіл.

Пункти 2, 3, 6, 7, 10 Розділу 4 Інструкцію з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин визначає, що завданнями Комісії є:

установлення достовірності загибелі бджіл;

установлення обставин, за яких сталася загибель бджіл;

надання рекомендацій щодо визначення шкоди, заподіяної власникам пасік унаслідок отруєння бджіл;

відібрання і спрямування в лабораторію проб матеріалу (патологічний матеріал, бджоли, продукція бджільництва, а також зелена маса рослин, ґрунт);

установлення джерела та причин загибелі бджіл, надання висновків та пропозицій.

До складу Комісії входять:

представник органу місцевого самоврядування за місцем розташуванням пасіки, який є головою Комісії, та представник органу місцевого самоврядування, адміністративні межі якого знаходяться ближче ніж за 10 кілометрів від пасіки, яку обстежує Комісія;

представник територіального органу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів або представник державної установи, що належить до сфери управління Держпродспоживслужби;

представник територіального органу Національної поліції України.

До роботи Комісії залучається власник обстежуваної пасіки або уповноважена ним особа.

До роботи Комісії також можуть бути залучені за згодою: фізичні особи та суб`єкти господарювання або їх представники, які використовували засоби захисту рослин у межах 10 кілометрів від розміщення пасіки; представники профільних громадських об`єднань - не більше ніж дві особи, які здійснюють діяльність у цій місцевості; представник територіального чи міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції України; представник Державної авіаційної служби України (п.3 Розділу 4 Інструкції).

Комісія збирається невідкладно після надходження до органу місцевого самоврядування заяви про встановлення факту отруєння бджіл від власника пасіки, зареєстрованої на відповідній території, або уповноваженої ним особи, але не пізніше ніж через 24 години після надходження такої заяви.

Наявність та кількість бджолиних сімей у власника пасіки підтверджуються ветеринарно-санітарним паспортом пасіки. У разі відсутності ветеринарно-санітарного паспорта пасіки або записів у ньому про кількість бджолиних сімей (наявних та таких, що перевезені на кочівлю) інформація власника пасіки про наявну кількість бджолиних сімей не береться до уваги.

До Акта вноситься інформація, зокрема:

номер паспорта пасіки, дата його видачі, прізвища, ім`я, по батькові (за наявності) власника пасіки відповідно до ветеринарно-санітарного паспорта пасіки;

кількість бджолиних сімей, зазначена у ветеринарно-санітарному паспорті пасіки, згідно з останнім підтвердженим записом державного лікаря ветеринарної медицини;

відповідність інформації в ветеринарно-санітарному паспорті пасіки наявному стану пасіки;

наявність записів у журналах обліку зареєстрованих пасік, що ведуться в органах місцевого самоврядування, об`єднаних територіальних громадах;

Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що установлення факту отруєння бджіл комісією здійснюється виключно щодо зареєстрованої у встановленому законом порядку пасіки (з отриманим ветеринарно-санітарним паспортом пасіки та зареєстрованої, шляхом внесення даних до журналу обліку пасік, який ведеться органами місцевого самоврядування). Крім того, як вказано вище, у разі відсутності ветеринарно-санітарного паспорта пасіки або записів у ньому про кількість бджолиних сімей (наявних та таких, що перевезені на кочівлю) інформація власника пасіки про наявну кількість бджолиних сімей Комісією із встановлення факту отруєння бджіл не береться до уваги.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність бездіяльності відповідача, крім того, заява позивача розглянута та йому надані відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що шкода завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової чи службової особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні.

Зважаючи на те, що суд першої та апеляційної інстанції прийшли до переконання, що у даній справі відсутня протиправна бездіяльність відповідача, то позовна вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

О.М. Ганечко