Справа № 400/3667/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3667/23

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі ГУНП) та просив: визнати протиправною відмову ГУНП у зарахуванні пільгової вислуги років заступнику начальника сектору поліцейської діяльності №1 ПВ №2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП, спеціальне званні - "підполковник поліції", до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції; зобов`язати ГУНП здійснити перерахунок та зарахувати йому, заступнику начальника сектору поліцейської діяльності №1 ПВ №2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП, спеціальне званні - "підполковник поліції", відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 17.02.2003 - 18.11.2007; 18.11.2007 - 07.09.2009; 07.09.2009 - 31.01.2011; 31.01.2011 - 27.07.2011р.р. у загальній кількості 04 роки 02 місяці 20 днів.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що згідно з положеннями Порядку №393 він має право на зарахування до вислуги років для призначення пенсії в пільговому обчисленні періодів з 17.02.2003 - 18.11.2007; 18.11.2007 - 07.09.2009; 07.09.2009 - 31.01.2011; 31.01.2011 - 27.07.2011р.р. за час проходження служби в органах внутрiшнiх справ. Крім цього, станом на 07.03.2023 року календарна вислуга років позивача становить 20 років 00 місяців19 днів. У той же час, відмовляючи в зарахуванні вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає позивачеві право на призначення пенсії, відповідач вказує на можливість такого обчислення лише при призначенні пенсії за наявності необхідної календарної вислуги років. Тобто, як вказує позивач, ГУНП розмежовує поняття «календарна вислуга років» та «пільгова вислуга років».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 17.02.2003 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по теперішній час проходить службу в органах Національній поліції України, де займав різні посади.

З 28.09.2022 р. по теперішній час позивач замає посаду заступника начальника сектору поліцейської діяльності №1 ПВ №2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП та має спеціальне звання - "підполковник поліції".

10.03.2023 року позивач через свого представника звернувся до начальника ГУНП з адвокатським запитом про зарахування до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, яка становить 04 роки 02 місяці 20 днів, здійснення перерахунку вислуги років та внесення змін до наказу про звільнення зі служби в Національній поліції.

Листом від 16.03.2023 року за вих.№60аз/05/14-2023 позивачу надано відповідь, у якій роз`яснено, що згідно до Постанови №393 пільгова вислуга не зараховується до вислуги років для призначення пенсії, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у цьому випадку є вирішення питання, чи під «вислуга 25 календарних років» необхідно розуміти суто календарну вислугу, чи можливо враховувати вислугу у пільговому обрахунку.

Зазначене спірне питання вирішувалось Верховним Судом під час розгляду адміністративної справи № 480/4241/18.

Так, у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 року здійснено відступ від правових висновків від 22.11.2018 року у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 року у справі №281/459/17, від 27.03.2020 року у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд висловив правову позицію, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

В подальшому, зазначений правовий висновок був відображений у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 року у справі №140/1753/19, від 04.06.2021 року у справі 755/2575/17, від 04.06.2021 року у справі №761/8515/17, від 08.06.2021 року у справі №360/3326/18, від 04.08.2021 року у справі №360/3121/18, від 07.09.2021 року у справі №761/28991/17, від 08.08.2021 року у справі №320/4635/20, від 20.10.2021 року у справі №200/1882/20-а, від 01.11.2021 року у справі №620/1837/20, та інших.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII) завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ч.1 ст.8 Закону №580-VIII).

Відповідно до частини 2 статті 78 Закон №580-VIII) до стажу служби в поліції зараховуються, зокрема, служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Частиною 3 статті 78 Закону № 580-VIII встановлено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Так, звертаючись з адвокатським запитом до відповідача, позивач посилався на положення Постанови КМУ №393 від 17 липня 1992 року, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Постанова №393).

Відповідно абз.3 п.1 Постанови №393 для призначення пенсій за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 (далі Закон №2262) особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно преамбули Закону №2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 12 Закону №2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких є наявність певної вислуги років.

Також, стаття 17-1 Закону №2262-XII передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється КМУ.

На виконання вищезазначених вимог Закону №2262-XII, Постановою №393 затверджено «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що вказана постанова прийнята на виконання Закону №2262-XII, а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивач в період з 17.02.2003 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по теперішній час проходить службу в органах Національній поліції України, де займав різні посади, а звертаючись до суду із цим позовом просив здійснити перерахунок та зарахувати до вказаного стажу служби в ОВС пільгову вислугу років на підставі статті 12 Закону №2262-XII та Постанови №393.

Отже, враховуючи те, що позивач проходить службу в поліції, а також зважаючи на те, що він не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист вже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 р. по справі № 320/12166/20.

Так, у вказаній постанові касаційного суду зазначено, що позивач звернувся до суду з вимогою, зокрема, про зобов`язання Департамента кадрового забезпечення НП України здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону №2262-XII та пункту 3 Постанови №393 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 18.06.2002 року по 26.07.2011 року у загальній кількості 04 роки 06 місяців 17 днів та встановити надбавку за стаж служби з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вислуга років позивача в пільговому обчисленні, сформована за період з 18.06.2002 року по 26.07.2011 року, у загальній кількості 04 роки 06 місяців 17 днів, проте, йому було протиправно відмовлено у зарахуванні пільгової вислуги років до календарної вислуги років, а також встановлення надбавки за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років.

У вказаній справі касаційний суд також встановив, шо позивач з 29.11.2019 року по теперішній час є головним оперуповноваженим 4-го відділу (оперативних розробок у західному регіоні) м.Львів 3-го (управління оперативних розробок) Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Підсумовуючи, касаційний суд вказав, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною відмови Департаменту кадрового забезпечення НП України у зарахуванні пільгової вислуги років до його календарної вислуги років, оскільки питання призначення пенсії позивачу вирішуватиметься під час його звільнення зі служби в поліції та призначення пенсії, тобто вказане є передчасним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповністю з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, через що рішення суду слід скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук