Справа № 607/16010/23
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2023 Справа №607/16010/23

Провадження №2-а/607/307/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача Оленяка В.С.

представника відповідача Лобач М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2023 засобами поштового відправлення «Укрпошта» позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному порядку ЕAC № 7448501 від 03.08.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою інспектора роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області Зеленецьким М.Б. про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7448501 від 03.08.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, вказану постанову позивач вважає, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшовши формально до вивчення обставин справи, а його вина основана на припущеннях, що потягло за собою необґрунтоване застосування до нього стягнення.

Так, зі змісту постанови вбачається, що йому ставиться у провинну те, що він керував транспортним засобом в темну пору доби, 02.08.2023 о 23:10 год., без увімкнених задніх габаритів, за що складено постанову ЕАС № 7448501 від 03.08.2023. Проте, 02.08.2023 близько 23:00 год., він на автомобілі AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 заїхав до супермаркету, що розташований на ЖД вокзалі, де зустрів знайомого, з яким він вживав алкогольні напої. В подальшому, він звернувся до неподалік припаркованого приватного таксі, з проханням, щоб таксист сів за кермо його автомобіля та доставив його до дому, на що таксист погодився. По дорозі перебуваючи на пасажирському сидінні він задрімав, після того як автомобіль зупинився, а він вийшов з нього до нього підійшли поліцейські, які стверджували, що він керував транспортним засобом. Однак він транспортним засобом не керував, що підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, з якого видно, що він вийшов з правої частини автомобіля. На його заперечення щодо керування транспортним засобом, поліцейські висловили припущення, що то він керувати автомобілем, після чого склали оскаржувану постанову. Водночас до постанови не долучено жодного доказу на підтвердження того, що саме він керував транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 .

Окрім цього, позивач зауважує, що оскільки він заперечував допущене ним порушення, працівники поліції у відповідності до вимог ч. 5 ст. 268 КУпАП повинні були скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. На переконання позивача під час вирішення справ про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 121 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються, а винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 121 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення, чи не складення такого протоколу у випадку коли особа оспорює притягнення її до адміністративної відповідальності, на місці вчинення правопорушення є неправомірним. Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими законом особами розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення визначені частинами першою та другою статті 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення відповідно до частини першої статті 276 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд позов задовольнити та скасувати спірну постанову.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

20.09.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього. Так, до матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, якими зафіксовано процедуру розгляду справи щодо позивача та складання адміністративних матеріалів, а також відеозапис з автореєстратора службового автомобіля, яким зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Щодо доводів позивача, що він транспортним засобом не керував, то представник зауважує, що такі не відповідають дійсності та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, оскільки відеозаписом з автореєстратора службового автомобіля зафіксовано факт руху та керування транспортним засобом, після чого працівниками поліції було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію». Крім того, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовано, що позивачу повідомлено про розгляд справи щодо нього за вчинене ним правопорушення, у відповідності до ст. 279 КУпАП, після чого роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також, посилання позивача на те, що відповідно до вимог ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, повністю спростовується вимогами ч. 5 ст. 258 КУпАП, відповідно до якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Оленяк В.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лобач М.В. в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , суду пояснив, що 02.08.2023 ввечері після 22.00 він зустрів на залізничному вокзалі свого давнього знайомого ОСОБА_1 , який попросив відвезти його додому оскільки він випив алкоголь та не хотів сідати за кермо, однак він відмовився бо мав власні справи. Після чого він бачив, як таксист підійшов до ОСОБА_3 та сів за кермо його транспортного засобу і вони поїхали, у яку точно строну він не бачив, однак ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння. Точної години коли це відбувалося він не пам`ятає близько 10-11 години вечора.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 03.08.2023 інспектором УПП в Тернопільській області ДПП Зеленецьким М.Б. була винесена постанова серії ЕАС № 7448501 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 02.08.2023 о 23 год. 16 хв. в м. Тернопіль по вул. Крушельницької, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби на якому не горіли лампи фар задніх габаритів, чим порушив п. 31.6. б ПДР України Порушення заборони керування транспортним засобом в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, якщо не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і є тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з п п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, у п. 7 спірної постанови серії ЕАС № 7448501 від 03.08.2023 вказано, що до постанови додаються відео з НВ 472554, 474471, відео з автомобільного реєстратора автомобіля 4507.

Відповідачем до відзиву долучено диск із відеозаписом із нагрудної камери інспектора поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 02.08.2023 о 23 год. 16 хв. в м. Тернопіль по вул. Крушельницької, керував транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби на якому не горіли лампи фар задніх габаритів, чим порушив п. 31.6. б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Частина 1 ст. 121 КУпАП, передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

За змістом пункту п. 31.6. б ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Оглядом відеозаписів з автореєстратора патрульного автомобіля «IMG_0053», «IMG_0054» долученого представником відповідача до матеріалів справи встановлено, що 02.08.2023 о 23 год. 16 хв. працівниками поліції було зупинено транспортний засіб AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 у якого не горіли лампи фар задніх габаритів під керування ОСОБА_1 .

Зазначене підтверджує обставини зазначені в постанові серії ЕАС № 7448501 від 03.08.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на відсутність факту керування ним транспортним засобом та вважає їх безпідставними, оскільки такі повністю спростовуються відеозаписами з автореєстратора патрульного автомобіля «IMG_0053», «IMG_0054» та нагрудної камери інспектора поліції «export-akmxn».

Так, як вбачається з вказаних відеозаписів, працівники поліції здійснювали рух за транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 у якого не горіли лампи фар задніх габаритів та в подальшому поліцейськими було подано вимогу про зупинку вказаного транспортного засобу звуковим сигналом. Після зупинки транспортного засобу, з правою сторони автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який почав іти в невідомому напрямку, проте його одразу зупинили працівники поліції. Натомість, ОСОБА_1 почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом.

Разом з тим, суд зауважує, що з досліджених судом відеозаписів з автореєстратора патрульного автомобіля «IMG_0053», «IMG_0054» та нагрудної камери інспектора поліції «export-akmxn» в сукупності чітко вбачається, що після зупинки транспортного засобу AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 , окрім ОСОБА_1 з автомобіля ніхто не виходив, при цьому у салоні автомобіля в тому числі і на сидінні водія, жодні інші особи не перебували.

Суд вважає, що вказані обставини в повній мірі доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом AUDI А6 д.н.з. НОМЕР_1 02.08.2023 о 23 год. 16 хв. в м. Тернопіль по вул. Крушельницької, а заперечення останнього суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинене правопорушення.

При цьому, суд критично ставиться та не бере до уваги показання свідка ОСОБА_2 , оскільки останні не був свідком подій, що мали місце 2.08.2023 о 23 год. 16 хв. в м. Тернопіль по вул. Крушельницької.

Також, не заслуговують також на увагу доводи позивача та його захисника, з приводу того, що з огляду на заперечення ОСОБА_1 працівники поліції у відповідності до вимог ч. 5 ст. 268 КУпАП повинні були скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, оскільки такі суперечать ч. 5 ст. 258 КУпАП, відповідно до якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт порушення, позивачем ОСОБА_1 , вимог п. 31.6. б ПДР України, а саме керування транспортним засобом в темну пору доби на якому не горіли лампи фар задніх габаритів.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт наявності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 не має, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕAC № 7448501 від 03.08.2023 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки з задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕAC № 7448501 від 03.08.2023, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складене та підписане 11.10.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області, адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Головуючий суддяН. Р. Кунець