Справа № 240/21512/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21512/23

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

09 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Рачкинди Світлани Анатоліївни, треті особи - управління майном Житомирської обласної ради, Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними, скасування реєстраційної дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила суд:

- визнати п.1 та п.2 рішення одинадцятої сесії Житомирської обласної ради від 14.07.2022 №421 "Про створення Управління майном Житомирської обласної ради" нечинними та такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили;

- визнати протиправною та скасувати дію державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Рачкинди С.А. по вчиненню реєстраційної дії №000018416 від 19.07.2022 про реєстрацію органу місцевого самоврядування Управління майном Житомирської обласної ради (код юридичної особи 44736531), вчинену на підставі рішення Житомирської обласної ради від 14.07.2022 №421.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Для усунення недоліків позивачу необхідно було надати: відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача, з приєднанням належних доказів на підтвердження цих обставин; відомостей про вжиття сторонами заходів досудового врегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; зазначити наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; належне клопотання/заяву з обґрунтуванням доцільності залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача/відповідача.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України з огляду на невиконання позивачем вимог вказаної ухвали від 27.07.2023.

Не погоджуючись із ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.08.2023, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що кожному гарантується право на звернення до суду, позивач має право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

Відповідачі та треті особи не подали відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали від 27.07.2023 не виконано в повному обсязі, адже не доведено факту застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача, як фізичної особи, або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Суд першої інстанції вказав, що звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень позивач не пояснив, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень. Позивач не вказав, на підставі чого ґрунтуються його вимоги в розрізі порушених прав оскаржуваним рішенням, та яким чином таке рішення порушує його конституційні права та інтереси, а також право на захист судом, встановленим законом.

Щодо вказаних висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETSN005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі частиною першою статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно особа має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушено відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до п.10 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві у справах щодо оскарження нормативно-правових актів зазначаються відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Згідно із ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Колегія суддів зазначає, що однією із вимог до позовної заяви у справах щодо оскарження нормативно-правових актів є зазначення відомостей про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

При цьому, вказані відомості у позовній заяві позивача наводить з огляду його суб`єктивного бачення спірних правовідносин.

На стадії відкриття провадження у справі, обґрунтованість таких відомостей судом не перевіряється, суд зобов`язаний перевірити виключно наявність таких відомостей як вимоги до позовної заяви.

Перевірки обґрунтованості таких відомостей здійснюється при розгляді справи по суті. Встановивши, що суб`єктивне бачення спірних правовідносин не відповідає дійсності, суд констатує відсутність порушеного права позивача у межах таких правовідносин, що є підставою для ухвалення рішення про відмову в позові.

Разом з цим, у даній справі, суд першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі надав оцінку наведених позивачем відомостей про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт, та, встановивши необґрунтованість таких відомостей, констатував про невідповідність позовної заяви вимогам п.10 ч.5 ст.160 КАС України у зв`язку із чим залишив без руху та в подальшому повернув позовну заяву.

Наведене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Рачкинди Світлани Анатоліївни, треті особи - управління майном Житомирської обласної ради, Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними, скасування реєстраційної дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.