Справа № 120/2574/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 жовтня 2023 р. Справа № 120/2574/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності.

14 липня 2022 року позивачу виповнилося 60 років, у зв`язку із чим він набув право на призначення пенсії за віком.

Як зазначає ОСОБА_1 , вперше він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку, проте в усній формі йому відмовлено в такому призначенні.

Така відмова полягала в тому, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 06 місяців 27 днів. При цьому до страхового стажу позивача не зараховано період його трудової діяльності в кооперативі "ТЕМП" з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року (03 роки 11 місяців 25 днів), в Вінницькому міському комбінаті комунальних підприємств з 20 травня 1993 року по 16 грудня 1993 року (06 місяців 26 днів), а також в товаристві з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року (04 роки 06 місяців 23 днів). Тобто, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача 09 років 01 місяць 14 днів.

В грудні 2022 року позивач знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про нарахування пенсії за віком, проте отримав чергову відмову, що викладена у листі вих. № 157-39/С-02/8-0200/23 від 06 січня 2023 року.

Позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів його роботи з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992року, з 20 травня 1993 року по 16 грудня 1993 року та з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року, а тому вважає, що відповідача слід зобов`язати зарахувати до його страхового стажу вказані періоди роботи та призначити пенсію за віком з 14 липня 2022 року.

Ухвалою від 20 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, що містить позовна заява, шляхом подання до суду копії позовної заяви із додатками для відповідача, а також надання доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: належним чином засвідченої копії заяви, із якою ОСОБА_1 звертався до пенсійного органу щодо призначення пенсії.

24 березня 2023 року на виконання вимог ухвали від 20 березня 2023 року позивачем подано до суду додаткові матеріали, серед яких зокрема й заява, з якою ОСОБА_1 звертався до пенсійного органу щодо призначення пенсії, що свідчить про виконання вимог ухвали в цій частині.

Проте в іншій частині ухвала від 20 березня 2023 року залишилась невиконаною.

У зв`язку із цим іншою ухвалою від 29 березня 2023 року позивачеві продовжено строк для усунення недоліків, що визначені ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року, в частині, що стосується подання копій долучених до позовної заяви документів.

24 квітня 2023 року позивачем подано до суду копії долучених до позовної заяви документів.

Ухвалою суду від 01 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

16 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності. Пенсія позивачу призначена з 21 січня 2020 року, що підтверджується рішенням № 09 від 10 лютого 2020 року. Із такого рішення слідує, що страховий стаж на момент призначення пенсії складав 28 років та 14 днів. Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 періоди його трудової діяльності з 05 січня 1994 року по 12 липня 1988 року в товаристві з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" та з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року в ремонтно-будівельному кооперативі "Темп" не зараховано до страхового стажу ще при первинному призначенні пенсії по інвалідності у 2020 році.

Підставою для незарахування періоду роботи у товаристві з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" з 05 січня 1994 року по 12 липня 1988 року слугувала відсутність на печатці підприємства при звільнені коду юридичної особи, а підставою для незарахування періоду роботи з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року в ремонтно-будівельному кооперативі "Темп" - відсутність наказу про звільнення, чим порушено вимоги Інструкції № 58.

Також представник відповідача вказав на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на реалізацію положень пункту 3.3 Порядку № 22-1 надіслано лист вих. № 0200-0204-8/12248 від 19 березня 2020 року до товариства з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" про надання довідки про підтвердження стажу роботи позивача. Проте товариство не надало відповіді на такий лист. При цьому листом вих. № 0200-02068/1380 від 05 січня 2023 року надіслано повторний запит до товариства з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" про надання довідки про підтвердження стажу роботи позивача.

Окрім того, у відзиві йдеться про те, що ОСОБА_1 наполягає на необхідності підтвердження його страхового стажу на підставі показань свідків.

Процедура підтвердження страхового стажу на підставі показань свідків врегульована Порядком № 637.

За положеннями пункту18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, зарахування спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу можливе лише за умови дотримання вимог, що передбачені Порядком № 637, лише у випадку ліквідації підприємства, установи, організації, у якій працювала особа, що має своє документальне підтвердження.

За наведених обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 21 січня 2020 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

02 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просив зарахувати до його страхового стажу період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі "Темп" з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року, а також період роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06 січня 2023 року заявника повідомлено про те, що з 10 травня 2022 року заявник отримує пенсію по інвалідності, що обчислена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 до такого не зараховано період роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року, оскільки відсутній код на печатці, а також період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі "Темп" з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року, оскільки відсутній наказ про звільнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом а досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, судом встановлено, що позивач 02 січня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про зарахування до його страхового стажу період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі "Темп" з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року, а також період роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року, однак йому відмовлено у цьому. Зокрема період роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю "Темпобуд ЛТД" з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року не зараховано до страхового стажу у зв`язку з відсутністю коду на печатці, а період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі "Темп" з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року не зараховано з підстав відсутності наказу про звільнення.

Визначаючись із тим, чи пенсійним органом правомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача згаданих вище періодів його роботи, суд враховує наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Водночас обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, а тому працівник не має нести тягар за неналежне оформлення трудової книжки.

Таким чином, доводи пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року та з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року з підстав незазначення у трудовій книжці коду на печатці підприємства та відсутності запису наказу про звільнення слід визнати безпідставними.

З огляду на те, що суд дійшов висновку щодо протиправності дій пенсійного органу в частині незарахування до страхового стажу зазначених вище періодів роботи позивача, тому задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року та з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року включно.

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 у Вінницькому міському комбінаті комунальних підприємств з 20 травня 1993 року по 16 грудня 1993 року, то суд зазначає таке.

Зі змісту заяви, що подана ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 02 січня 2023 року, слідує, що така не містить прохання зарахувати до страхового стажу період його роботи з 20 травня 1993 року по 16 грудня 1993 року.

У листі пенсійного органу від 06 січня 2023 року, що сформований у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2023 року, також не надано оцінку підставам незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у Вінницькому міському комбінаті комунальних підприємств з 20 травня 1993 року по 16 грудня 1993 року.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не розглядалося питання щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 20 травня 1993 року по 16 грудня 1993 року.

Водночас у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у Вінницькому міському комбінаті комунальних підприємств, адже завданням адміністративного суду є здійснення контролю за правомірністю дій (рішень, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, а здійснювати первинний розгляд питання про зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи до повноважень суду не належить.

Наведене вище унеможливлює задоволення вимоги щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 20 травня 1993 року по 16 грудня 1993 року з огляду на передчасність таких вимог.

Щодо позовних вимог, що стосуються призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 14 липня 2022 року, то суд зважає на таке.

Статтею 44 Закону № 1058-IV, зокрема частиною 1, визначено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону).

Водночас постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії пенсійний орган приймає рішення про призначення пенсії або про відмову в її призначенні.

Однак у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивач не звертався до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.

Більше того, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що долучена до позову заява про нарахування пенсії за віком отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та розглядалася ним.

Відтак з огляду на відсутність в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії відсутні й підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію.

А тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 08 березня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 536,80 гривень.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в зарахуванні до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року та з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 02 січня 1989 року по 27 грудня 1992 року та з 05 січня 1994 року по 12 липня 1998 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 09.10.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович