Справа № 420/19706/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо не зарахування до страхового стажу позивача усіх періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , а також не зарахування до страхового стажу Позивача періоду роботи з 22.10.1981 по 13.04.1984, згідно довідки від 06.06.2023 №04-21/С-102, в якій ім`я не відповідає паспортним даним (російською мовою в паспорті - ОСОБА_2 , а в довідці - ОСОБА_2 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та при призначені пенсії врахувати трудову книжку позивача серія НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача період з 22.10.1981 по 13.04.1984 молодшим продавцем магазину №8 Запорізького обласного об`єднання «Спорттовари»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з моменту досягнення пенсійного віку та довічно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку позивач звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду зави та наданих документів ГУ ПФУ в Чернівецькій області прийнято рішення про призначення пенсії за віком. Поряд з цим, позивач вважає, що розмір призначеної пенсії є замалим, враховуючи її загальний стаж роботи.

Представником позивача направлено адвокатський запит до ГУ ПФУ в Одеській області щодо надання інформації про те, які періоди трудової діяльності ОСОБА_1 не були зараховані до страхового стажу та не враховані при позначенні розміру пенсії за віком та з яких причин.

Листом від 14.07.2023р. ГУ ПФУ в Одеській області повідомлено позивача, що ГУ ПФУ в Чернівецькій області під час прийняття рішення про призначення пенсії до страхового стажу не враховані усі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки печатка на титульній сторінці не читається. Також, до страхового стажу не зараховано період роботи з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року , згідно довідки : з 06.06.2023 №004-21/(3-102, в якій ім`я не відповідає паспортним даним (російською мовою в паспорті - ОСОБА_2 , а в довідці - ОСОБА_2 ).

Вважаючи дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо не зарахування до страхового стажу позивача усіх періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , а також не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року, згідно довідки від 06.06.2023 №04-21/С-102, в якій ім`я не відповідає паспортним даним (російською мовою в паспорті - ОСОБА_2 , а в довідці - ОСОБА_2 ) - протиправними, наслідком чого є порушення права позивача на належний розмір пенсії, остання звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 07.08.2023 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕП/33038/23 від 22.08.2023 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 14.06.2023 звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення № 94 від 21.06.2023 року про призначення пенсії позивачу за віком відповідно до Закону № 1058-IV починаючи, з 17.05.2023 року.

За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки печатка на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки є нечитабельною.

Також, до страхового стажу не зараховано період роботи з 22.10.1981 по 13.04.1984, згідно довідки від 06.06.2023 №04-21/С-102, оскільки довідка видана на ОСОБА_2 , а згідно паспорту громадянина України, ім`я російською мовою зазначено ОСОБА_2 .

З наведеного вбачається, що ім`я, яке зазначено у довідці, що підтверджує трудовий стаж, не збігається з ім`ям особи за паспортом. Окрім того, позивача повідомлено, що для зарахування внесених у трудову книжку періодів роботи та періоду роботу з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року згідно довідки від 06.06.2023 №04- 21/С-102, необхідно надати уточнюючі довідки, видані підприємствами, установами та організаціями, на підставі первинних документів за час виконання робіт. Відповідач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення про признання пенсії винесено на підставі норм чинного законодавства.

Від ГУ ПФУ в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕП/29065/23 від 25.08.2023 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що дії органу Пенсійного фонду не є протиправним по відношенню до позивача, ГУ ПФУ в Чернівецькій області діяло згідно вимог законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України Серії НОМЕР_3 , копія якого наявна в матеріалах справи.

14.06.2023 року позивачка звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення № 94 від 21.06.2023 про призначення пенсії позивачу за віком відповідно до Закону № 1058-IV починаючи з 17.05.2023 року.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 14.07.2023 року за №1500-0306-8/94639 представника позивача повідомлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки печатка на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки є нечитабельною.

До страхового стажу не зараховано період роботи з 22.10.1981 по 13.04.1984, згідно довідки від 06.06.2023 №04-21/С-102, в якій ім`я не відповідає паспортним даним (російською мовою в паспорті ОСОБА_2 , в довідці ОСОБА_2 ).

Позивач, вважаючи вказані дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11. 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України №1058-IV.

Частиною 3 ст. 4 Закону України №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку № 637.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі також - Порядок № 22-1) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів було не достатньо, то пенсійний орган був зобов`язаний повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково.

Окрім цього відповідач не був позбавлений права у разі наявності в нього сумнівів в достовірності чи повноті записів в трудовій книжці позивача звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, умов атестації робочого місця, провести відповідні зустрічні звірки тощо.

В цьому випадку пенсійний орган не надав суду доказів вчинення таких дій.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.10.1981 року вбачається, що вона заповнена російською мовою, та прізвище, ім`я та по-батькові позивача заповнено російською мовою ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ).

Судом встановлено, що позивач 22.10.1981р. прийнята на посаду молодшого продавця магазину №8. в Запорізькому обласному об`єднанні «Спорттовари». 13.04.1984р. звільнена за власним бажання.

27.04.1984р. прийнята нянею-санітаркою до ясла-садка №275. 07.01.1985р. звільнена за власним бажанням у зв`язку із переводом чоловіка на нове місце служби.

30.09.1985р. прийнята зав.матеріальним складом до Одеської фабрики нетканих матеріалів. 16.11.1992р. звільнена у зв`язку із скороченням штату.

10.01.1994р. прийнята електромонтером зв`язку по 6 тарифному розряду до 64 вузла зв`язку штабу ОдВО.

18.04.1994р. присвоєно 4 розряд електромонтера зв`язку. 04.04.1997р. звільнена за власним бажанням.

24.07.2000р. прийнята на посаду соціального працівника без категорії до Ленінського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян.

31.12.2002р. у зв`язку із реорганізацією звільнена за переводом до Суворовського тер.центру УСЗНіП.

01.01.2003р. прийнята за переводом на посаду соціального працівника без категорії до Суворовського тер.центру гор.УСЗНіП.

01.01.2004р. переведена на посаду соціального робітника І категорії. 01.01.2007р. переведена на посаду соціальний робітник. 30.06.2009р. звільнена за переведенням до КУ. 01.07.2009р. призначена на посаду соціальний робітник за переведенням до КУ «Територіальний центр Суворовського району».

31.07.2011р. звільнена за переведенням до КУ «ТЦ соц.обслуговування Суворовського району».

01.08.2011р. прийнята за переведенням на посаду соціальний робітник до КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району».

Отже, наявними в трудовій книжці позивача записами підтверджено трудову діяльність з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року; трудова книжка в частині вказаних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, записи містять номери та дати наказів про прийом на роботу, переведення, звільнення, а також печатки підприємств.

Крім того, Архівним управлінням Запорозької міської ради від 06.06.203 року надано архівний витяг з наказу по особовому складу №95-к від 22.10.81 року Запорізького обласного об`єднання «Спорттовари» на підтвердження робити позивача в період з 22.10.1981 року по 12.04.1984 року (вих.№04-21/С-102).

В якості підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу ГУ ПФУ в Чернівецькій області зазначено, що не зараховано до стажу періоди роботи з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року, згідно довідки від 06.06.2023 №04-21/С-102, в якій ім`я не відповідає паспортним даним (російською мовою в паспорті ОСОБА_2 , в довідці ОСОБА_2 ), та зараховано не всі періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки печатка на титульній сторінці не читається.

Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, оскільки обов`язок щодо заповнення трудової книжки (внесення відповідних записів, в тому числі наказів про прийняття, звільнення, переведення та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноваженого ним органу). Працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, (в даному випадку зазначення імені російською мовою) за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Поряд з цим, трудова книжка позивача в частині спірних періодів не містить жодних виправлень, підчисток та/або наведень, не містить неправдиві або недостовірні відомості, зворотнього відповідачем не доведено. Тому зазначені відповідачем зауваження недоліки, як-то неможливість прочитати печатку, дописаний номер наказу про прийняття на роботу, дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийняття на роботу, відсутність заповненої дати наказу про звільнення з роботи, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаних спірних періодів трудової діяльності позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність внесення записів у трудову книжку.

За таких обставин, відмовляючи позивачу у зарахуванні означених спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу, ГУ ПФУ в Чернівецькій області діяв протиправно, та вказані періоди роботи відповідно до записів в трудовій книжці підлягають зарахуванню до стажу позивача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

При цьому, судом зроблено висновок про неправомірність відмови відповідача у зарахуванні вказаних спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також дискреції пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період роботи з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року молодшим продавцем магазину №8 Запорізького обласного об`єднання «Спорттовари».

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині щодо рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Позовні вимоги в частині призначення та виплати пенсії з моменту досягнення пенсійного віку та довічно не підлягають задоволенню, оскільки є такими, що заявлені передчасно. Станом на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку страхового стажу з урахуванням зобов`язальних вимог суду. Поряд з цим, в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, захист не порушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дії у спірних правовідносинах.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Центральна площа, 3, м. Чернівці, 58000, Код ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 .

Визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та період роботи з 22.10.1981 року по 13.04.1984 року молодшим продавцем магазину №8 Запорізького обласного об`єднання «Спорттовари».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Центральна площа, 3, м. Чернівці, 58000, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.