Справа № 360/342/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року справа №360/342/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Плужника Максима Валерійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі № 360/342/23 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом адвоката Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо утримання з грошового забезпечення позивача, нарахованого за лютий 2023 року, суми в розмірі 7596,11 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача 7596,11 грн, які безпідставно утримано з грошового забезпечення позивача, нарахованого за лютий 2023 року.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 № 44, помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи-начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_1 , з 13 лютого 2023 виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, у зв`язку з переведенням до Військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

В березні 2023 року фінансово-економічною службою Військової частини НОМЕР_1 з грошового забезпечення позивача здійснено утримання коштів у розмірі 7596,11 грн.

На адвокатський запит відповідачем надана інформація, що згідно наказу від 30.11.2020 № 1404 Про результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 за результатами аудиторської перевірки позивачу зайво нараховано та виплачено грошове забезпечення, а тому з метою недопущення порушень фінансової дисципліни та уникнення завдання збитків державі з позивача утримано надлишково сплачені кошти розмірі 7596,11 грн із грошового забезпечення, нарахованого за лютий 2023 року.

Проте, позивачу не надано для ознайомлення документів, на підставі яких відбулося утримання коштів з його грошового забезпечення, з будь-яким наказом командира Військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення до матеріальної відповідальності позивача не ознайомлено.

Таким чином, відповідачем протиправно порушено строки та процедура утримання коштів із грошового забезпечення позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

У разі встановлення факту фінансового порушення командування військової частини повинно провести службове розслідування у строки, визначені Законом № 160, встановити причини, розмір шкоди та винну особу, розглянути питання притягнення винної особи до матеріальної відповідальності з відшкодуванням збитків відповідно до ст.ст. 10, 13 Закону № 160. Проте, відповідачем цей порядок не виконаний, винну особу не встановлено, що свідчить про відсутність підстав для утримання з грошового забезпечення позивача спірної суми.

Крім того, відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.

Також суд першої інстанції не врахував приписи ст. 1215 ЦК України та ст. 127 КЗпП України, які передбачають умови утримання безпідставно виплаченої заробітної плати та строки такого утримання.

Проте, в спірних правовідносинах такі умови відсутні.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) наказом командира Військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 28.05.2015 № 126 зарахований до списків особового складу Військової частини польова пошта НОМЕР_4 з 28.05.2015.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.11.2022 № 325 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) № 350 від 08.11.2022 на посаду помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 , ВОС 8503003 (9), і вважати таким, що з 16.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 25, шпк майор юстиції.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2023 № 44 капітана юстиції ОСОБА_1 , помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.01.2023 № 85 на посаду помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби управління В/Ч НОМЕР_2 і вважати таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби. З 13.02.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки-розрахунку від 11.03.2023 № 684 з грошового забезпечення позивача здійснено утримання коштів, зокрема, у сумі 7596,11 грн з приміткою УтрКРУ.

13.03.2023 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом № 13/03-Д про надання інформації щодо здійснення відрахувань з грошового забезпечення позивача.

Листом від 31.03.2023 № 1/367 відповідач повідомив, що згідно наказу від 30.11.2020 № 1404 Про результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 позивачу було зайво нараховано та виплачено грошове забезпечення.

З метою недопущення порушень фінансової дисципліни та уникнення завдання збитків державі, дотримання вимог Податкового Кодексу України та Наказу Міністерства Оборони України від 0.06.2018 № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил країни та деяким іншим особам з позивача утримано надлишково виплачені кошти. При виключенні зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 позивач отримав грошовий атестат із вказанням всіх належних йому виплат, крім того, при отриманні грошового атестату позивач був належним чином повідомлений про всі належні йому виплати.

Відповідно до витягу із аудиторської перевірки Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту Військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2021 № 234/1/31/40 перевіркою правильності нарахування та виплати посадових окладів військовослужбовцям встановлено, що внаслідок порушення вимог пункту 1 Наказу по встановлення тарифних розрядів № 90, Наказу про встановлення тарифних розрядів № 111, вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку виплати грошового забезпечення № 260, 49-ти військовослужбовцям невірно встановлені посадові оклади, як наслідок допущено переплати грошового забезпечення на загальну суму 113,06 тис грн, зайво перераховано податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 20,35 тис грн та єдиний соціальний внесок на суму 24,87 тис грн.

Всього допущено незаконних витрат на загальну суму 57,60 тис грн (рішення не прийняте 100,68 тис грн). Внаслідок невірного встановлення посадовий окладів допущено недоплати грошового забезпечення трьом військовослужбовцям на загальну суму 17,51 тис грн (виплачені на суму 8,97 тис грн, рішення не прийняті на суму 8,54 тис грн).

Відповідно до пояснень виконуючого на той час обов`язки помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби, капітана ОСОБА_2 , грошове забезпечення військовослужбовцям виплачувалося відповідно до тарифних розрядів, які були встановлені відповідно до наказу командира в/ч.

Розрахунок переплат тарифних розрядів військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , доданого до витягу із аудиторської перевірки в/ч НОМЕР_1 від 10.12.2021 № 234/1/31/40 Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту, свідчить, що лейтенанту ОСОБА_1 в період травень-серпень 2020 року встановлено тариф за яким було оплата 25, тариф згідно штату 17, сума переплати 10096,11 грн, ПДФО 18% - 1817,30 грн, ЄСВ 22% - 2221,14 грн, всього 14134,55 грн, відшкодованого ГЗ 2500,00 грн, залишок відшкодування 7596,11 грн, ПДФО 18% - 1367,30 грн, ЄСВ 22 % - 1671,14 грн, всього 1063,55 грн.

З висновками та пропозиціями, за результатами проведеного аудиту ознайомлені командир Військової частини НОМЕР_1 та начальник фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 . Результати перевірки в установлені законом терміни не оскаржувалися.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що утримана з грошового забезпечення позивача сума не є матеріальною відповідальністю за вчинення будь-якого порушення, не є санкцією або іншим видом відповідальності позивача, тому норми Закону № 160 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, позивачем не надано належних доказів, що утримана сума дійсно підлягала нарахуванню та виплаті позивачу, тобто, позивачем не доведено право на отримання вказаної суми.

Оцінка суду.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

На підставі частини першої статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260)

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно пункту 8 Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир) (…)

На підставі пункту 13 Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України.

Як свідчать матеріали справи грошове утримання позивачу в період його служби виплачувалося відповідно до приписів Порядку № 260.

Проте, Порядком № 260 не визначені питання та підстави відрахувань з грошового забезпечення військовослужбовців.

Ці підстави визначені Кодексом законів України про працю (далі КЗпП України).

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи, що спеціальним законодавством, яким врегульовано порядок оплати праці військовослужбовців, не визначено підстав відрахувань з їх грошового забезпечення, тому за аналогією закону до спірних відносин слід застосувати норми статті 127 КЗпП України.

Відповідно до статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Крім того, на підставі пункту 4.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністра оборони України № 104 від 22.04.2021 відповідно до законодавства фінансовим органом за розрахунково-платіжними відомостями здійснюються такі утримання з грошового забезпечення військовослужбовців і заробітної плати працівників:

- податок з доходів фізичних осіб;

- за виконавчими документами згідно з чинними нормативно-правовими актами;

- за письмовими рапортами військовослужбовців про добровільну згоду платити аліменти, за проживання у відомчому житлі, у тому числі за спожиті житлово-комунальні послуги;

- нараховані суми заподіяного матеріального збитку або добровільна плата за відшкодування нанесеного збитку;

- інші утримання (внески, збори тощо), передбачені законодавством.

Здійснювати утримання, не встановлені законодавством, через фінансовий орган військової частини забороняється.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем утримано з позивача кошти в розмірі 7596,11 грн, як зайво нараховані та виплачені, що встановлено за наслідками аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 згідно наказу від 30.11.2020 № 1404 Про результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160 (далі Закон № 160) особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Як визначено частинами другою, третьою, четвертою статті 8 Закону № 160 у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. (…)

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Між тим, відповідачем не надано жодного належного доказу того, що аудиторською перевіркою встановлено, що саме ОСОБА_1 є винною особою в порушенні вимог п. 1 Наказу про встановлення тарифних розрядів № 90, Наказу про встановлення тарифних розрядів № 111, вимог п.2 роз. ІІ Порядку № 260, що саме винними діями позивача невірно встановлені посадові оклади 49-ти військовослужбовцям, як наслідок, зайво виплачені, грошові кошти.

Отже, утриману з грошового забезпечення позивача суму в розмірі 7596,11 грн щодо позивача не можна вважати шкодою, завданою з вини працівника підприємству, установі, організації, яка відраховується з заробітної плати працівника відповідно до п. 3 ст. 127 КЗпП України.

Утримання з грошового забезпечення позивача в сумі 7596,11 грн також не відповідає ознакам, визначеним пп.1,2 ст. 127 КЗпП України.

Вищевикладене в сукупності свідчить, що утримання відповідачем при звільненні позивача з його грошового забезпечення коштів, як зайво виплачених, що встановлено за результатами аудиторської перевірки, в розмірі 7596,11 грн не передбачено приписами діючого законодавства, тому такі дії військової частини є протиправними.

Згідно статті 1215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України ) не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Оскільки виплата грошового забезпечення з врахуванням зайво нарахованих сум (7596,11 грн) позивачу проведена військовою частиною добровільно і відсутні підстави вважати нарахування цих сум внаслідок рахункової помилки відповідача з огляду на висновки аудиторської перевірки, також відсутня недобросовісність позивача в нарахуванні йому в такому розмірі грошового забезпечення, тому суд вважає, що утримана з грошового забезпечення позивача сума повинна бути стягнута з відповідача у повному обсязі на користь позивача.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Плужника Максима Валерійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі № 360/342/23 задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі № 360/342/23 скасувати.

Позов адвоката Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахованого за лютий 2023 року, суми в розмірі 7596,11 грн.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму 7596 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто шість) гривень 11 копійок, як безпідставно утриману з грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахованого за лютий 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 09 жовтня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв