Справа № 400/154/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/154/23

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

06 січня 2023 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 33 654,72 грн на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС у Миколаївській області зазначило, що наведена заборгованість виникла в результаті добровільної не сплати відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, який нарахований відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області № 0-1427 від 14.05.2021 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року позовну заяву ГУ ДПС у Миколаївській області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 33 654,72 грн (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн 72 коп.) на користь Держави.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 оскаржуються податкові повідомлення рішення № 14.05.2019 № 06-1427, від 08.05.2020 № 0-1427 (справа № 400/11945/21). Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до п. «ж» ст.266.2.2. ПК України, він має податкову пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 з 09.02.2006 року на праві приватної власності належить комплекс нежитлових будівель, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з двох пташників площею 569,8 кв.м. та 780,90 кв.м.

14 травня 2021 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1427, яким відповідачу збільшено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік на суму 33 654,72 грн. Рішення надсилалося відповідачу разом із податковою вимогою форми «ф» від 14.05.2021 року, однак повернулося без вручення адресату (а.с.10-11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не сплатив узгоджене грошове зобов`язання у строк, передбачений ПК України, що свідчить про виникнення податкового боргу в сумі 33654,72 грн, який може бути стягнуто у судовому порядку.

Судова колегія не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Зміст статей 54 та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:

- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом,

- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Як передбачено п.59.1 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається платнику податку в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення рішення.

В свою чергу, п.58.3 ст.58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно приписів п.42.3 ст42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 42.5 ст.42 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога форми «Ф» № 0-1427 від 14.05.2021 року направлялась ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 (а.с.19-20).

Однак, згідно листа від 16.09.2021 року виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області податковий орган повідомлено, що з 20.11.2018 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_4 (а.с.10).

З наведеного слідує висновок, що позивачем, навіть після отримання даних про зареєстровану адресу платника податків, не направлено на належну адресу ОСОБА_1 ані податкове повідомлення рішення № 0-1427 від 14 травня 2021 року, ані податкову вимогу форми «Ф» № 0-1427 від 14.05.2021 року.

Враховуючи, що податкова вимога форми «Ф» від 14.05.2021 року направлялась на адресу, за якою відповідач не зареєстрований, вказане рішення податкового органу вважається не врученим, а відповідач вважається таким, що не повідомлений про наявність податкового зобов`язання.

Доказів належного вручення відповідачу ані податкового повідомлення рішення, ані податкової вимоги позивачем не надано, отже грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, нараховане ОСОБА_1 , не може вважатись узгодженим і наразі не підлягає стягненню в судовому порядку.

Оскільки податкова вимога надіслана контролюючим органом відповідачу на іншу адресу, в той час як матеріали справи не містять доказів проживання та/або перебування відповідача за вказаною адресою у АДРЕСА_5 , тому, в силу положень п.58.3 ст.58 ПК України зазначене рішення не вручене відповідачу через помилку, допущену контролюючим органом.

Викладене не спростовує та не підтверджує вірність нарахування податковим органом грошового зобов`язання ОСОБА_1 , а лише констатує факт порушення податковим органом порядку направлення платнику податків податкового повідомлення рішення та податкової вимоги, наслідком чого є неузгодженість грошового зобов`язання у розмірі 33 654,72 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 2020 рік.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув уваги, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Миколаївській області.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Миколаївській області.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 16 січня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року скасувати та ухвалити постанову про відмову Головному управлінню ДПС у Миколаївській області у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко