Справа № 200/2362/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року справа №200/2362/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Скакуна Віталія Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 200/2362/23 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 з припинення з вересня 2022 року виплати грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 , 1998 року народження, навідника-оператора ІНФОРМАЦІЯ_5 Військової частини НОМЕР_1 його сестрі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гарантованого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що виплачувалося з травня 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити (відновити) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такій, що перебуває на утриманні військовослужбовця - старшого солдата ОСОБА_2 , 1998 року народження, навідника-оператора ІНФОРМАЦІЯ_5 Військової частини НОМЕР_1 , виплату грошового забезпечення з вересня 2022 року відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", з урахуванням зміни вислуги років, норм грошового забезпечення та індексації.

В обгрунтування позову зазначила, що 27.05.2022 отримала сповіщення, що її брат, старший солдат ОСОБА_1 зник безвісті під час виконання бойового завдання, виявивши стійкість та мужність, 26.05.2022 року.

Позивач повністю перебувала на утриманні брата на час його зникнення безвісті, оскільки є сиротою, а брат призначений її піклувальником, оскільки позивач є неповнолітньою особою.

Отже, позивач має право на отримання грошового забезпечення відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Грошове забезпечення позивачу виплачено за період з травня 2022 року по серпень 2022 року, проте з вересня 2022 року його виплата припинена.

Оскільки з вересня 2022 року позивач перебуває на утриманні у свого брата, як непрацююча студентка денної форми навчання та особа, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, тому має право на виплату грошового забезпечення відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач, як студентка денної форми навчання у віці 18 років є особою, яка є членом сім`ї зниклої особи, (оскільки на день зникнення брата, проживала з ним та перебувала під його опікою), отримує пенсію по втраті годувальника, тому має право на виплату грошового забезпечення відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2011, п. 4,6,7 Порядку № 884, п.п. 12.2-12.3 розділу ХІІ Інструкції № 260.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою комунального закладу "Бахмутський педагогічний фаховий коледж" денної форми навчання (навчання безплатне) зі строком навчання 3 роки - з 01 вересня 2020 року по 26 червня 2024 року; отримує державну соціальну стипендію.

Вказані обставини підтверджуються довідкою від 10 травня 2023 року № 348 та довідкою про доходи від 02 червня 2023 року № 9 (за період з червня 2022 року по травень 2023 року в сумі 75 200,80 грн.), що складені вказаним навчальним закладом.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, зокрема за травень 2023 року в розмірі 2520 грн. (підтверджується довідкою вказаного органу Пенсійного фонду України від 29 травня 2023 року № 627).

В травні 2022 року позивач отримала від ІНФОРМАЦІЯ_6 сповіщення сім`ї від 27 травня 2022 року № 808, яким повідомлялося, що її брат - старший солдат ОСОБА_2 , 1998 року народження, навідник-оператор ІНФОРМАЦІЯ_5 Військової частини НОМЕР_1 зник безвісті під час виконання бойового завдання, виявивши стійкість та мужність, 26 травня 2022 року.

Станом на день зникнення брата позивач повністю перебувала на його утриманні, що підтверджується копією розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області від 30 грудня 2020 року № 1105р, згідно з яким позивач є дитиною-сиротою, яка тимчасово влаштована до родини брата за адресою: АДРЕСА_1 , а брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено піклувальником над нею, як неповнолітньою особою.

Як особа, яка перебувала на утриманні безвісно відсутнього брата-військовослужбовця, позивач мала право на отримання грошового забезпечення відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2011.

15.07.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату такого грошового забезпечення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 11 серпня 2022 року № 984 "Про виплату грошового забезпечення сім`ям безвісно відсутніх військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 " наказано здійснити його виплату позивачу.

Грошове забезпечення позивачу виплачено 31 січня 2023 року за період з травня 2022 року по серпень 2022 року включно в сумі 466487,80 грн. (підтверджується випискою за рахунком позивача в АТ "Сенс банк" за 31 січня 2023 року та скріншотом загальної інформації про поповнення цього рахунку).

Починаючи з вересня 2022 року грошове забезпечення позивачу відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2011 не нараховується та не виплачується.

Позивач вважає, що з 01.09.2022, після досягнення нею повноліття, вона також перебуває на утриманні у свого брата, як непрацююча студентка денної форми навчання та особа, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Отже, має право на отримання грошового забезпечення відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2011.

03.03.2023 позивач направила заяву про виплату грошового забезпечення на електронну пошту ( ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_8), адресовану відповідачу та ІНФОРМАЦІЯ_7, проте відповіді не отримала.

08.04.2023 позивач звернулася зі скаргою до Міністерства оборони України щодо невиплати грошового забезпечення, як сестрі зниклого безвісті військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 09.06.2023 № 117ВихЗВГ/2772 позивача повідомлено, що вона мала право на отримання належного її брату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 26.05.2022 (день зникнення безвісті брата) по 31.08.2022.

З 01 вересня 2022 року (день припинення піклування у зв`язку із досягненням повноліття) права на таке грошове забезпечення позивач втратила.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що з 01.09.2022, після досягнення повноліття, позивач перебуває на повному утриманні та забезпеченні держави, отже, з 01.09.2022 не має права на отримання грошового забезпечення безвісно відсутнього брата-військовослужбовця відповідно ч. 6 ст. 9 Закону № 2011.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011 (далі - Закон № 2011) за військовослужбовцями, (…) безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.(…)

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: (…) особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок № 884)

Згідно пункту 2 Порядку № 884 у цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

На підставі пункту 3 Порядку № 884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Як визначено пунктом 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).(…)

Відповідно до пункту 6 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей (…) військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації) (…) протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Згідно пункту 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців (…) також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що грошове забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця виплачується членам його сім`ї, зокрема особам, які перебувають на його утриманні.

Як свідчать матеріали справи позивач ОСОБА_1 є сестрою військовослужбовця ОСОБА_1 , який вважається таким, що зник безвісті під час виконання бойового завдання з 26 травня 2022 року.

Станом на 26.05.2022 позивач перебувала на утриманні військовослужбовця ОСОБА_1 , є дитиною-сиротою, яка тимчасово влаштована до родини брата за адресою: АДРЕСА_1 , якого призначено піклувальником над нею, як неповнолітньою особою.

Як визначено частинами другою та четвертою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю.

Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.

На підставі статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Позивач перебувала на утриманні брата, як неповнолітня особа, дитина-сирота, тобто була під піклуванням.

Відповідно до статті 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Як визначено статтею 77 СК України піклування припиняється у разі:

1) досягнення фізичною особою повноліття;

2) реєстрації шлюбу неповнолітньої особи;

3) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

4) поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена.

Аналіз вищезазначених приписів статті 77 СК України дає підстави для висновку, що після, зокрема, досягнення позивачем повноліття, піклування її брата ОСОБА_1 припиняється.

Оскільки позивач з огляду на приписи ч. 6 ст. 9 Закону № 2011 відноситься до сім`ї брата-військовослужбовця як особа, яка перебувала на його утриманні на підставі піклування, яке припинилося з досягненням позивача ОСОБА_1 повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), тому з цього часу її брат-військовослужбовець не є її піклувальником.

Отже, з 01 вересня 2022 року позивач на утриманні у свого брата-військовослужбовця як піклувальника, не перебуває, що обумовлює відсутність підстав для виплати позивачу з 01.09.2022 грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 на підставі ч. 6 ст. 9 Закону № 2011.

Факт, що позивач є студенткою денної форми навчання не є обставиною, відповідно до якої здійснюється на її користь виплата грошового забезпечення брата-військовослужбовця, який є безвісті відсутнім, на підставі ч. 6 ст. 9 Закону № 2011.

Отримання позивачем пенсії по втраті годувальника також не є підставою для виплат, передбачених ч. 6 ст. 9 Закону № 2011 в даному спорі, оскільки цю пенсію ОСОБА_1 отримує відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058, а не в зв`язку зі смертю брата-військовослужбовця.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Скакуна Віталія Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 200/2362/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 200/2362/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 09 жовтня 2023 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв