Справа № 160/18930/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.11.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невстановлення та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 встановити та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 посадовий оклад та оклад за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового оклад та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 премії за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення (премія в абсолютній сумі) згідно розпорядження міністра оборони №248/9240 дод. ІІ) та премії;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення (премія в абсолютній сумі) згідно розпорядження міністра оборони №248/9240 дод. ІІ) та премії, з урахуванням виплаченої суми допомоги;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення та надіслати їх до відповідного пенсійного органу, в якому перебуває на обліку ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що на момент прийняття ОСОБА_1 на військову службу до Військової частини НОМЕР_1 розмір його вислуги років становив 23 роки 8 місяців, у зв`язку з чим, надбавка за вислугу років станом на 31.05.2018 року мала становити 45% посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою), з урахуванням окладу за військове звання. В свою чергу, з серпня 2019 року надбавка за вислугу років мала становити 50% посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військове звання. Однак Військовою частиною НОМЕР_1 було протиправно визначено розмір надбавки позивача за вислугу років протягом усього періоду служби у розмірі 35% посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військове звання.
Крім того, позивач вважає, що з огляду на відновлення дії положень постанови Кабінету Міністрів України №704, які діяли до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №103, можна дійти висновку про наявність правових підстав для перерахунку йому посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року.
Позивач також посилається на те, що оскільки надбавка за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року підлягає перерахунку враховуючи 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового окладу та окладу за військове звання, а посадовий оклад та оклад за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року підлягає перерахунку шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року, можна дійти висновку, що надбавка за особливості проходження служби також підлягає перерахунку з урахуванням вищенаведених змін.
Позивач вказує, що оскільки посадовий оклад за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року підлягає перерахунку шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року, можна дійти висновку, що надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, а також премія за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року підлягає перерахунку з урахуванням вищенаведених змін.
На думку позивача, оскільки посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці та премія при звільненні мені були виплачені у неналежному розмірі, можна дійти висновку, що грошова допомога на оздоровлення також була обрахована у не правильному розмірі та виплачена виходячи з окладів, надбавок та премії, які обраховані Військовою частиною НОМЕР_1 у не правильному розмірі.
Крім того, позивач наголошує, що Військовою частиною НОМЕР_1 було підготовлено та надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області грошовий атестат №938/ФЕС від 06.06.2022 року та довідку про розміри додаткових видів грошового забезпечення №937/ФЕС від 06.06.2022 року. У вказаній довідці та грошову атестаті не вірно визначено розміри посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці та премію. При цьому, вказаною інструкцією передбачено визнання недійсними грошових атестатів, які неправильно заповнені. Проте, дія Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 15.03.2018 року, на позивача не поширюється, оскільки він проходив службу в Збройних силах України, а не в Національній гвардії України. Однак, чинним законодавством України не визначено порядку заповнення, ведення та визнання недійсними грошових атестатів військовослужбовців Збройних сил України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов та витребувано додаткові докази у справі; витребувано від відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано одержувачам ОСОБА_1 в його електронний кабінет 08.12.2022, про що свідчать матеріали справи. Копію ухвали про відкриття провадження та матеріали адміністративного позову в паперовому вигляді особисто отримано представником Військової частини НОМЕР_1 31.01.2023, що підтверджується розпискою у матеріалах справи. Тобто, строк на подання відзиву відповідачем до 15.02.2023.
За правилами ст.262 КАС України розгляд адміністративної справи мав відбутись до 03.02.2023, проте задля забезпечення права відповідача на подання відзиву та надання доказів судом продовжено розгляд справи до закінчення строку, встановленого судом на подання відзиву з урахуванням терміну поштового перебігу.
17.02.2023 від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позов, в якому Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. До відзиву надані додаткові докази, проте, згідно з Актом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 №39 співробітниками відділу аналітики та судової статистики було виявлено відсутність копії довіреності представника ВЧ НОМЕР_1 на 1 арк. та скріншоту направлення позивачу відзиву на електронну адресу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно та зобов`язання вчинити певні дії, а також запропоновано позивачеві усунути наступні недоліки шляхом надання до суду:
- уточненого адміністративного позову із зазначенням дати проведення з позивачем остаточного розрахунку відповідачем (дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів), а також його копії для направлення відповідачу у справі, а в разі подання позову після закінчення строків, установлених законом позивач має подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно.
22.02.2023 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позов, який надійшов до суду засобами електронного зв`язку 17.02.2023, до якого згідно з Актом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 №105 не було додано копії довіреності представника військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування обраної правової позиції у відзиві зазначено, що капітан ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 30.05.2018 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №149) по 30.05.2020 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №409). В абз.3 п.242 Указу президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», зазначено, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Відповідач вказує, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 під час дії Постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції від 04.09.2019 року. На момент виникнення спірних правовідносин пункт 4 постанови КМУ № 704 (в редакції постанови КМУ № 103) визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.». Відповідно як і здійснювалось нарахування Позивачу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.
Відповідач вважає, що командування військової частини НОМЕР_1 , під час організації та проведення заходів бойової підготовки, повсякденної життєдіяльності військ суворо дотримується вимог Законів України, Статутів Збройних сил України та інших нормативно-правових актів щодо соціального та правового захисту військовослужбовців.
За даними КП «ДСС» копію означеної ухвали за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет 27.02.2023 о 19:33, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на усунення недоліків до 10.03.2023.
03.03.2023 від позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 17.02.2023, в якій позивач просив продовжити розгляд позовної заяви в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно.
Ухвалою Дніпропетровського адміністративного окружного суду від 13.03.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно залишено без розгляду.
За даними КП «ДСС» копію вищевказаних ухвал та повістку про виклик за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет 16.03.2022, що підтверджується матеріалами справи. 17.03.2023 копію зазначених ухвал та повістку про виклик, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено відповідачу засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену особисто у відзиві на позов.
Крім того, суд звертає увагу, що 15.03.2022 засобами телекомунікаційного зв`язку та 22.03.2023 засобами поштового зв`язку до суду від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії довіреності представника військової частини НОМЕР_1 , яка помилково не була надана до додатків до відзиву.
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти відзив на позов та вказані документи до розгляду.
29.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з перебуванням представника військової частини НОМЕР_1 поза межами постійної дислокації та неможливістю прибути до суду, у зв`язку з тим, що Військова частина НОМЕР_1 обороняє Україну у гарячих точках, стримуючи військову агресію російської федерації проти України та з дня російського вторгнення знаходиться поза межами пункту постійної дислокації.
29.03.2023 учасники справи підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2023:
- витребувано від Військової частини НОМЕР_1 : - належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 , а в разі її відсутності інформацію з її документальним підтвердженням щодо місцезнаходження особової справи позивача;
- витребувано від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки: - належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 (за наявності);
- встановлено строк на подання витребуваних доказів до 18 квітня 2023 року.
За даними КП «ДСС» повістку про виклик за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет 30.03.2023, а копію ухвали 10.04.2023, про що свідчать матеріали справи. 11.04.2023 копію зазначеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено відповідачу та Дніпропетровському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти, що підтверджується матеріалами справи.
19.04.2023 учасники справи підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. Станом на 19.04.2023 доказів на виконання ухвали від відповідача та Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надходило. Протокольною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження з метою отримання доказів для повного та всебічного розгляду справи.
Крім того, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2023:
- повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_1 : - належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 , а в разі її відсутності інформацію з її документальним підтвердженням щодо місцезнаходження особової справи позивача;
- повторно витребувано від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки: - належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 (за наявності);
- встановлено строк на подання витребуваних доказів до 11.05.2023.
За даними КП «ДСС» повістку про виклик за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет 19.04.2023, а копію ухвали 21.04.2023, про що свідчать матеріали справи. 24.04.2023 та 09.05.2023 копію зазначеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено відповідачу та Дніпропетровському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки відповідно засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, копію ухвали про витребування доказів в паперовому вигляді Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки отримано 08.05.2023, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка.
27.04.2023 від відповідача надійшли пояснення про те, що особова справа Кожем`якіна була направлена до Соборного РТЦК та СП Дніпропетровської області для поставки на військовий облік Позивача.
15.05.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
15.05.2023 учасники справи підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. Станом на 15.05.2023 доказів на виконання ухвали від відповідача та Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надходило.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 втретє витребувано від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки: - належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 (за наявності); витребувано від Соборного районного центру комплектування та соціальної підтримки: - належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 (за наявності) та встановлено строку для подання витребуваних документів до 22 травня 2023 року.
19.05.2023 від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до суду надійшла заява про залучення засвідчених копій матеріалів особової справи ОСОБА_1 .
23.05.2023 учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Оскільки головуючий суддя Юхно І.В. у період з 05.06.2023 по 23.07.2023 перебувала у відпустці та на лікарняному, суд на підстави положень ч.6 ст.120 КАС України розглядає справу по суті в перший робочий день 24.07.2023.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 з 30.05.2018 по 30.05.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира зенітного ракетного-артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону (наказ про призначення від 30.05.2018 №149).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 30.05.2020 №409, копія якого міститься в матеріалах справи, капітана ОСОБА_1 , командира зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 20 березня 2020 року №80 у запас відповідно до підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), прийнято рішення вважати таким, що здав справи та посаду 30 травня 2020 року та вибув з району проведення Операції Об`єднаних сил. З 30 травня 2020 року виключено із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення виключено з 31 травня 2020 року. Крім того, зокрема, наказано виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік
ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 21.09.2023, в якій просив здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, а саме - надбавки за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням.
Вказана заява направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 22.09.2022 та вручена адресату 27.09.2022, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист, накладної Укрпошти та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, доказів розгляду означеної заяви відповідачем всупереч законодавчо визначеного ч.2 ст.77 КАС України обов`язку доказування до матеріалів справи надано не було.
Згідно з довідкою від 06.02.2023 №491/ФЕС про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 31.05.2018 по 30.05.2020, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , позивач у спірний період отримав грошове забезпечення в такому розмірі:
- березень 2019 року у загальному розмірі 2203,49 грн., розрахованого виходячи з посадового окладу 4370,00 грн. та окладу за військовим званням 1270,00 грн., надбавка за вислугу років 1974,00 грн.;
Наявною у матеріалах справи копією грошового атестату від 16.10.2020 №ФЕС/930 та від 06.06.2022 №938/ФЕС, виданих Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 підтверджується, що позивачу виплачувались такі види грошового забезпечення, зокрема, оклад за військовим званням 1270 грн., посадовий оклад за тарифним розрядом 19 4370,00 грн. та надбавка за вислугу років 35% - 1910,32 грн.
Відповідач у відзиві на позов визнає, що для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням використано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року.
Суд наголошує, що на виконання ухвали суду відповідачем не було надано інформації з її документальним підтвердженням щодо основних та тимчасово займаних посад ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року та щодо вислуги років ОСОБА_1 станом на 31.05.2018, станом на 01.09.2019 та станом на 30.05.2020. При цьому, у рапорті начальника відділення персоналу штабу майора К.Полєно на адресу командира Військової частини НОМЕР_1 без дати та номеру (копія якого долучена до відзиву) зазначено, що інформацію щодо вислуги років та документального підтвердження щодо військового звання надати не має можливості у зв`язку з відсутністю особової справи.
Не погоджуючись діями відповідача щодо нарахування та виплати відповідного розміру грошового забезпечення у період з 31.05.2018 по 30.05.2020, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною третьою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Приміткою 1 Додатку 1 до Постанови № 704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).
Тобто, Постановою № 704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, якою внесено зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.» (пункт 6 Постанови № 103).
Постанова № 103 набула чинності 24.02.2018.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

З огляду на це, суд вказує на необхідність застосування до спірних правовідносин з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) положень пункту 4 Постанови № 704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою №103.

При цьому, з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21, від 28.02.2023 у справі № 380/18850/21 та від 06.04.2023 у справі № 380/10075/21.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 06.04.2023 у справі № 380/10075/21 наголошено, що для правильного вирішення вимог позивача, суд повинен встановити відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, на який позивач має право виплати, розмір прожиткового мінімуму, згідно з пунктом 4 Постанови № 704 за спірний період.

Виконуючи цей процесуальний обов`язок та враховуючи наведені вище висновки касаційного суду щодо обрання та застосування норм права суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В ході судового розгляду судом встановлено, що в спірний період позивачу нараховивалось та виплачувалось грошове забезпечення, розмір якого обчислений відповідачем, виходячи з величини окладу за військовим званням 1270 грн. та посадового окладу за тарифним розрядом 19 4370,00 грн. Учасниками справи не заперечується, що військове звання ОСОБА_1 у спірний період капітан.

У Додатку 1 до Постанови № 704 визначена Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, згідно з якою тарифному розряду 19 відповідає тарифний коефіцієнт 2,48.

Додатком 14 до Постанови № 704 (як в редакції, яка діяла до 03.11.20, так і в редакції постанови Кабінету Міністрів України 28 жовтня 2020 р. № 1038, чинній з 03.11.2020) передбачено Схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, відповідно до якої військовому (спеціальному) званню «Капітан» відповідає тарифний коефіцієнт 0,72.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року 1 762 гривні (абз.4 ст.7).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач при обчисленні розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання у спірний період керувався вищевказаними тарифними коефіцієнтами та прожитковим мінімумом на 01.01.2018 з урахуванням правил заокруглення (1762,00 грн х 2,48 = 4369,76 грн та 1762,00 грн х 0,72 = 1268,64 грн відповідно).

Водночас, у абзаці 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року 2102 гривні.

Отже, законодавцем з 01.01.2020 було збільшено прожитковий мінімум для працездатних осіб як розрахункову величину для обчислення посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових грошового забезпечення.

Таким чином, суд зазначає, що з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) по 30.05.2020 (день звільнення позивача з посади) відповідач при розрахунку посадового окладу позивача мав виходити з тарифного коефіцієнту 2,48 та розміру прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн, при розрахунку окладу за військовим званням з тарифного коефіцієнту 0,72 та розміру прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн.

Стосовного нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугу років, суд звертає увагу на таке.

У додатку 16 до постанови КМУ №704 (Розмір надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу) передбачено, що розмір надбавки при вислузі років від 20 до 25 років складає 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, а при вислузі років 25 років і більше - 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 розділу IV Порядку №260 (Виплата надбавки за вислугу років) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:

- зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами);

- проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);

- проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці. Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.

Суд зазначає, що накази Військової частини НОМЕР_1 з питання проходження служби позивачем інформації про вислугу років не містять. Згідно з розрахунком №2014 вислуги років ОСОБА_1 від 21.11.2021 за підписом начальника відділу соціального забезпечення та контролю соціальних виплат фінансово-економічного управління КСВ ЗСУ України Наталі Кащук, загальна вислуга ОСОБА_1 становить 25 років 08 місяців 25 днів.

Відповідачем у ході судового розгляду справи жодним доказом не було спростовано твердження позивача про те, що на момент прийняття ОСОБА_1 на військову службу до військової частини НОМЕР_1 вислуга позивача становила 23 роки 8 місяців, що відповідає надбавці за вислугу років у розмірі 45% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та з серпня 2019 року така надбавка мала становити 50% відповідно.

При цьому, твердження щодо обрахунку та виплати військовою частиною НОМЕР_1 надбавки за вислугу років у розмірі 35% протягом усього періоду служби ОСОБА_1 підтверджується копією грошового атестату від 06.06.2022 № 938/ФЕС та довідкою про нараховане грошове забезпечення від 06.02.2023 №491/ФЕС.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 було протиправно не встановлено та не виплачено ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання.

Щодо нарахування та виплати позивачу надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, та премії у спірний період, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до абз.4, 5 пп.1 та пп.2 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

- установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

- здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Згідно з п.3 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.2014 року, особам, які працюють в умовах режимних обмежень і безпосередньо виконують науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, що містять державну таємницю і передбачені державним замовленням (контрактом), встановлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності та обсягу інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 70-100 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 30-70 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10-30 відсотків.

Суд зазначає, що згідно з довідками про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення №937/ФЕС від 06.06.2022 року та про нараховане грошове забезпечення від 06.02.2023 №491/ФЕС позивачу у спірний період було нараховано та виплачено, зокрема:

- надбавку за особливості проходження служби в розмірі 10% в період з червня 2018 року по грудень 2018 року; в розмірі 78% в період з січня 2019 року по липень 2019 року; в розмірі 65% в період з серпня 2019 року по листопад 2019 року; в розмірі 78% в період з грудень 2019 року по квітень 2020 року;

- надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, в розмірі 10% в період з вересня 2019 року по квітень 2020 року;

- премію в січні 2020 року в розмірі 47,70%, в лютому 2020 року в розмірі 53%, в березні 2020 року в розмірі 47,70%, в квітні 2020 року в розмірі 53%.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що вказані надбавки та премія виплачувалась у відповідних відсоткових розмірах від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Таким чином, оскільки надбавка за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року підлягає перерахунку враховуючи 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового окладу та окладу за військове звання, а посадовий оклад та оклад за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року підлягає перерахунку шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року, можна дійти висновку, що надбавка за особливості проходження служби також підлягає перерахунку з урахуванням вищенаведених змін.

Водночас, враховуючи, що посадовий оклад за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року підлягає перерахунку шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року, можна дійти висновку, що надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, та премія за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року також підлягає перерахунку з урахуванням вищенаведених змін.

Поряд із цим, пунктом 2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за № 135/13402 (далі Порядок №3-1), визначено, що заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Згідно з пап. 4 п. 2 розділу ІІ Порядку №3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності додаються грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 8 до цього Порядку).

Таким чином, враховуючи, що нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в неправильно розрахованому розмірі у спірний період відображено Військовою частиною НОМЕР_1 у грошовому атестаті від 06.06.2022 №938/ФЕС та довідці про розмірі додаткових видів грошового забезпечення від 06.06.2022 №937/ФЕС, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення та надіслати їх до відповідного пенсійного органу, в якому перебуває на обліку ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд також враховує, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyу v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з урахувнаням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, скоригувавши їх відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, а саме:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невстановлення та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання, з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 посадовий оклад та оклад за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року, з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового оклад та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 премії за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення та премії;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення та премії, з урахуванням виплаченої суми допомоги та висновків суду, викладених в цьому рішенні;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення та надіслати їх до відповідного пенсійного органу, в якому перебуває на обліку ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в силу п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати з оплати судового збору не підлягають розподілу.

При цьому, позивача в прохальній частині позову просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До матеріалів справи позивачем додано:

- договір про надання правової допомоги від 21.11.2022 №КІ-11/22;

- додаткову угоду №1 від 21.11.2022 до Договору про надання правової допомоги №КІ-11/22 від «21» листопада 2022 року;

- акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №КІ-11/22 від «21» листопада 2022 року;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5003 від 28.03.2018.

З матеріалів справи судом встановлено, що мід адвокатом Мадалиць Вікторією Валеріївною та Кожем`якіним Ігорем Григоровичем укладено Договір про надання правової допомоги від 21.11.2022 №КІ-11/22 (далі Договір), згідно з пунктом 1.1. якого предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Згідно з умовами п.5.1 Договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та визначається додатковою (ми) угодою (ми) до цього Договору.

Додатковою угодою №1 від 21.11.2022 до Договору про надання правової допомоги №КІ-11/22 від «21» листопада 2022 року Сторони погодили, що Адвокат на виконання в основного договору зобов`язується надати Клієнту наступні послуги:

1) складання позовної заяви про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі: - надбавки за вислугу років враховуючи 45% та 50% посадового окладу та окладу за військове звання; - посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт; - надбавки за особливості проходження служби виходячи з належного розміру надбавки за вислугу років та посадового окладу та окладу за військове звання; - надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці виходячи з належного розміру надбавки за вислугу років, посадового окладу та окладу за військове звання; - надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці виходячи з належного розміру посадового окладу; - премії виходячи з належного розміру посадового окладу; - грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік виходячи з належного розміру посадового окладу, окладу за військове звання, надбавок та премії; - грошової компенсації за неотримане речове майно; та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавки, премію, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та грошову компенсацію за неотримане речове майно) та скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення вартістю 9500,00 грн.;

2) складання клопотання про витребування доказів у Військової частини НОМЕР_1 вартістю 500,00 грн.

Пунктом 2 та 3 Додаткової угоди визначено, що Сторони за даною Додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката становить 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок). Оплата послуг адвоката, визначених в даній додатковій угоді, здійснюється Клієнтом протягом 20 днів з дня прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити пенві дії.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy)», №34884/97).

Судом встановлено, що визначені Договором дії були вчинені Адвокатом в інтересах позивача, проте суд враховує, що представник позивача не приймав участь судових засіданнях, та не подавав заяв по суті справи, окрім позовної заяви, а також залишення судом частини заявлених позовних вимог без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу пропорційності та співмірності, оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо суми витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, суд дійшов висновку, що з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Вказана сума є співмірною з предметом спору, вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у вказаній справі, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для стягнення сум судових витрат на правничу допомогу за нормою ст.143 КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невстановлення та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання, з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 посадовий оклад та оклад за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року, з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового оклад та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 премії за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення та премії.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення та премії, з урахуванням виплаченої суми допомоги та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення та надіслати їх до відповідного пенсійного органу, в якому перебуває на обліку ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Військової частини НОМЕР_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно