Справа № 580/8244/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 жовтня 2023 року справа № 580/8244/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправими дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення ОСОБА_1 , розміру пенсії на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців від 04.04.2006 № 3591-IV (набув чинності 29.04.2006) та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 з 01 січня 2008 року на 5% з 61% до 56% від сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновити початковий розмір пенсії в розмірі 61% відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України та ст. 12 п. а, ст. 13 п. в Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року в редакції, яка існувала на час призначення пенсії та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ст. 12 п. а, ст. 13 п. в Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року в розмірі 61% від сум грошового забезпечення та виплатити незаконно утримані пенсійні кошти, починаючи з 01.01.2008.

Ухвалою від 13.09.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду позовну заяву залишив без руху та надав позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті недоліки шляхом надання суду: доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

03.10.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що позивач не знав і не мав причин сумніватися у правильності нарахування йому пенсії, жодних повідомлень про зміну відсоткового значення розміру пенсії орган пенсійного фонду йому не направляв. До клопотання додав копії протоколів перерахунку пенсії з 01.01.2018.

Під час вирішення поданого клопотання та питання про відкриття провадження у справі, суддя зазначає таке.

Ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На підставі абз. 1 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19, в якій відступаючи від висновків про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у соціальних спорах слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період, Верховний Суд зазначив таке.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що висловлені у постанові від 31.032021 у справі № 240/12017/19.

Суддя з`ясував, що згідно протоколу перерахунку пенсії від 26.06.2008, пенсію позивача перераховано з 01.01.2008 у розмірі 56% сум грошового забезпечення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294.

Таким чином, оскільки у липні 2008 року отримав пенсію у перерахованому згідно постанови КМУ № 1294 розмірі, та із вказаного періоду повинен був дізнатися про порушення своїх прав то шестимісячний строк звернення до суду із даним позовом слід обраховувати саме із липня 2008 року.

Разом з тим, цей позов поданий до суду 08.09.2023, тобто, з пропуском встановленого ст. 122 КАС України строку звернення в суд після виникнення спірних правовідносин.

Суддя зазначає, що отримання позивачем листа Головного управління від 09.08.2023 № 9670-9218/Ш-02/8-2300/23 не може змінювати момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата прямо не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 15 років після отримання пенсії.

Отже, на переконання судді, позивач пропустив строк звернення в суд з даним позовом.

Доводи позивача, що він не знав про зменшення відсоткового значення розміру своєї пенсії, оскільки відповідач не повідомляв його про вказані обставини суддя не приймає, оскільки причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі № 160/6430/20.

Суддя врахував, що позивач не надав до суду жодних доказів, що вказували б на об`єктивну неможливість позивача своєчасно звернутись до органу пенсійного фонду за отриманням необхідної інформації та відповідних доказів.

Отже, на переконання судді, позивач пропустив строк звернення в суд з даним позовом, не надавши при цьому належних доказів існування поважних причин його пропуску.

Тому суддя вважає необґрунтованим клопотання позивача про поновлення строку звернення в суд.

Згідно частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Одночасно суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 169, 241, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення в суд відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана 09.10.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК