Справа № 320/43/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/43/23 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виразилися в непроведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати з 01 грудня 2019 року пенсії в розмірі 76% грошового забезпечення на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2021 №22/6-6803-у без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням індексації пенсії та додаткової пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 1 грудня 2019 року перерахунок та виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі 76% грошового забезпечення на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2021 №22/6-6803-y без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням індексації пенсії та додаткової пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмежень десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених раніше виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині задоволених позоввних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала.

Також не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та у цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 1 грудня 2019 року перерахунок та виплати ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2021 №22/6-6803-y без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням індексації пенсії та додаткової пенсії. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що йому не виплачується не тільки нарахована індексація пенсії в сумі 3852,00 грн та додаткова пенсія в сумі 170,82 грн, але й не виплачується в повному обсязі нарахована пенсія за вислугу років в сумі 27514,00 грн.

Позивач вважає, що фактично індексація його пенсії не відбулась, оскільки обмеженням максимального розміру пенсії знівельовано здійснену індексацію.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з квітня 2009 є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

21 червня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки МВС України від 26.05.2021 року № 22/6-2149 у розмірі 76 % без обмеження граничного розміру, однак, листом від 22.07.2021 року № 19218-18502/Д-02/8-260021 пенсійний орган у проведенні перерахунку відмовив.

У справі № 640/2181/21 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії у розмірі 76% грошового забезпечення на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 26 травня 2021 року №22/6-2149 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру, починаючи з 01 грудня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 76% грошового забезпечення на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 26 травня 2021 року №22/6-2149 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01 грудня 2019 року, без обмеження максимального розміру, та з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року - без змін.

В подальшому, МВС підготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову уточнену довідку від 29.11.2021 №22/6-6803-у про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

12 січня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити з 01.12.2019 проведення перерахунку основної пенсії відповідно до згаданої вище довідки у розмірі 76% від грошового забезпечення, без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю між перерахованою пенсією та фактично виплаченою за весь період, починаючи з 01.12.2019.

Листом №3831-1056/Д-02/8-2600/22 від 10.02.2022 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, оскільки нормативно-правових актів щодо умов та порядку проведення перерахунку пенсії, а також визначення складових грошового забезпечення, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом, після набрання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18 законної сили Кабінет Міністрів України не приймав, надіслана довідка від 29.11.2021 №22/6-6803-у приєднана до матеріалів пенсійної справи, адже рішенням суду у справі №640/6779/21 жодних дій зобов`язального характеру на відповідача не покладено, а чинним законодавством взагалі не передбачено подання заяв пенсіонерами для перерахунку пенсій у зв`язку із зміною грошового забезпечення.

Не погоджуючись з відмовою у перерахунку пенсії, поивач звернувся до суду, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2022 року у справі № 640/5369/22 позов задоволено частково:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2021 №22/6-6803-у, починаючи з 01.12.2019;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2021 №22/6-6803-у, з урахуванням проведених раніше виплат.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2022 року у справі № 640/5369/22 було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2022 року у справі № 640/5369/22 пенсійним органом було здійснено перерахунок пенсії.

Як вбачається з витягу з особистого електронного кабінету веб-сайту Пенсійного фонду України (а.с. 22), основний розмір пенсії позивача становить 31366,31 грн. (індексація - 3852,00 грн, додаткова пенсія як потерпілий ЧАЕС - 170,82 грн), водночас виплаті підлягає сума у розмірі 25688,56 грн, тобто, пенсію позивача обмежено граничним розміром.

Вважаючи дії щодо обмеження максимального розміру пенсії без урахування індексації пенсії та додаткової пенсії протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Таким чином, з 20.12.2016 (Рішення КСУ № 7-рп/2016) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо такого обмеження призначеної позивачу пенсії.

Зважаючи на протиправність дій відповідача, що полягали у застосуванні обмеження граничного розміру при виплаті позивачу пенсії, підлягають задоволенню й похідні вимоги щодо зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію в повному розмірі, без обмеження максимальним розміром з 01.12.2019, з урахуванням раніше проведених виплат.

Щодо позовних вимог про проведення перерахунку та виплати пенсії в розмірі 76% грошового забезпечення на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2021 №22/6-6803-у з урахуванням індексації пенсії та додаткової пенсії, суд зазначив, що пенсія на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2022 у справі № 640/5369/22, а саме: на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2021 №22/6-6803-у в розмірі 76% грошового забезпечення з урахуванням індексації пенсії та додаткової пенсії, про що свідчить витяг із особового електронного кабінету платника.

Відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, як передчасної.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, починаючи з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 300/633/19 та від 21.09.2021 у справі № 370/2610/17.

До того ж, в указаних постановах суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

У цьому контексті Верховний Суд зауважив, що буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом про реформування пенсійної системи, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом внесено зміни у статтю 43 Закону шляхом викладення її в редакції Закону про реформування пенсійної системи.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону та положення частини першої статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону.

Водночас положення статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом про реформування пенсійної системи - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі №240/7087/20, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 01 червня 2023 року у справі №640/863/20, в якій пенсія позивачу також була призначена після набрання чинності Законом № 3668-VI.

Так, апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції позов було задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмежень десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених раніше виплат.

Разом з тим, апелянт, наполягаючи на необхідності зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмежень максимальним розміром, з урахуванням індексації пенсії та додаткової пенсії, вказує, що йому не виплачується не тільки нарахована індексація пенсії в сумі 3852,00 грн та додаткова пенсія в сумі 170,82 грн, але й не виплачується в повному обсязі нарахована пенсія за вислугу років в сумі 27514,00 грн. Позивач вважає, що фактично індексація його пенсії не відбулась, оскільки обмеженням максимального розміру пенсії знівельовано здійснену індексацію.

Такі доводи апелянта колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2022 року у справі № 640/5369/22 пенсійним органом було здійснено перерахунок пенсії.

Так, як вбачається з витягу з особистого електронного кабінету веб-сайту Пенсійного фонду України (а.с. 22), основний розмір пенсії позивача становить 31366,31 грн. (індексація - 3852,00 грн, додаткова пенсія як потерпілий ЧАЕС - 170,82 грн), водночас виплаті підлягає сума у розмірі 25688,56 грн, тобто, пенсію позивача обмежено граничним розміром.

Отже, колегія суддів зазначає, що станом на дату звернення позивача з цим позовом, права позивача в частині врахування до розміру пенсії індексації пенсії та додаткової пенсії не були порушені, оскільки, останні були враховані та включені як складові пенсійної виплати, однак, не виплачувались внаслідок обмеження пенсії позивача максимальним розміром, протиправність чого була правильно встановлена судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

«Ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

При цьому, як вже було зазначено вище, згідно з витягом з особистого електронного кабінету веб-сайту Пенсійного фонду України (а.с. 22) наразі до складових пенсійної виплати позивача включено такі складові як індексація та додаткова пенсія (як потерпілий ЧАЕС), підстави вважати, що при здійсненню перерахунку без обмеження максимальним розміром на виконання рішення суду в цій справі останні не будуть враховані, відсутні.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних, що було вірно визначено судом першої інстанції.

Аналогічну за змістом позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 14.09.2020 року, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021 року, у зразковій справі №560/2120/20.

Зважаючи на те, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, колегія суддів з урахуванням наведених вище мотивів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині з огляду на передчасність відповідних позовних вимог, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмежень десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених раніше виплат.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

Н.М. Єгорова