Справа № 200/5612/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого суду

10 жовтня 2023 року Справа № 200/5612/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, відповідача 2: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, відповідача 3: Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача 1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, відповідача 2: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, відповідача 3: Державної судової адміністрації України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2021 року по 23 квітня 2023 року включно, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі на 01 січня 2021 року - 2270 грн., на 01 січня 2022 року - 2481 грн. та на 01 січня 2023 року - 2684 грн.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2021 року по 23 квітня 2023 року включно, нарахованої виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить на 01 січня 2021 року - 2270 грн., на 01 січня 2022 року- 2481 грн. та на 01 січня 2023 року - 2684 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року, та у період з 24 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року включно, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі на 01 січня 2021 року - 2270 грн. та на 01 січня 2023 року - 2684 грн.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року включно, та у період з 24 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року включно, нарахованої виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить на 01 січня 2021 року - 2270 грн. та на 01 січня 2023 року - 2684 грн.;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року та у період з 24 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року включно суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести нарахування та виплату судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 не донараховану та невиплачену суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року та у період з 24 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року включно, на підставі частин 2,3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року - 2270 грн. та на 01 січня 2023 року - 2684 грн., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 01 грудня 2021 року по 23 квітня 2023 року включно суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області провести нарахування та виплату судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 не донараховану та невиплачену суддівську винагороду за період з 01 грудня 2021 року по 23 квітня 2023 року включно на підставі частин 2,3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року - 2270 грн., на 01 січня 2022 року - 2481 грн. та на 01 січня 2023 року - 2684 грн, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 200/5612/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Голошивцю І.О.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

В силу вимог статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 в графі «зареєстроване місце проживання» зазначене АДРЕСА_1 .

Відповідачами по справі є: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, адреса 84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2; Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, адреса 36020, м. Полтава, вул. Соборності, 17; Державна судова адміністрація України, адреса 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5.

Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку про необхідність передачі цієї справи на розгляд іншого адміністративного суду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

За змістом пункту 3 статті 4 КАС України, адміністративний суд це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом в розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Частиною першою статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено альтернативну територіальну підсудність справи за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Як видно з матеріалів справи, спір між сторонами стосується нарахування суддівської винагороди позивачу ОСОБА_1 із застосуванням базового розміру посадового окладу судді із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: 2102,00 грн., встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», та Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», що не відповідає положенню статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого базовий розмір посадового окладу судді визначається, виходячи з «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року», та який станом на 01 січня 2021 року становить 2270,00 грн., станом на 01 січня 2022 року становить 2481,00 грн., станом на 01 січня 2023 року становить 2684,00 грн.

Водночас, судом встановлено та зазначено позивачем, підтверджується наданими додатками до позовної заяви в якості доказів, що ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України «Про призначення суддів» №620/2013 від 07.11.2013 року було призначено на посаду судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області строком на 5 років.

Указом Президента України «Про призначення суддів» №900/2019 від 12.12.2019 року позивача призначено на посаду судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області (безстроково).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.11.2020 № 3120/0/15-20 ухвалено відрядити суддю Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області для здійснення правосуддя з 1 грудня 2020 року строком на один рік. Доручено Державній судовій адміністрації України здійснити перерозподіл видатків на утримання судів (відрядження тривало з 01 грудня 2020 року по 30 листопада 2021 року).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 №346/0/15-23 ухвалено відрядити суддю Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 до Чутівського районного суду Полтавської області для здійснення правосуддя строком на один рік із 24 квітня 2023 року. Доручено Державній судовій адміністрації України здійснити перерозподіл видатків між судами (відрядження триває з 24 квітня 2023 року по теперішній час).

Отже, судом встановлено, що на момент звернення до Донецького окружного адміністративного суду, позивач відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 №346/0/15-23 був відряджений до Чутівського районного суду Полтавської області для здійснення правосуддя строком на один рік із 24 квітня 2023 року тобто до 24 квітня 2024 року. Пунктом 2 зазначеного рішення встановлено доручити Державній судовій адміністрації України здійснити перерозподіл видатків між судами.

В вищезазначеному рішенні Вищої ради правосуддя зазначено наступне, що згідно з п.1 розділу IV Порядку, ДСА України листом від 22 березня 2023 року №11-3298/23 повідомила Вищу раду правосуддя про необхідність перерозподілу видатків на утримання судів при відрядженні судді до суду того самого рівня і спеціалізації іншого регіону. Сума видатків у межах відповідного бюджетного року, які потребують перерозподілу, буде призначена після ухвалення Вищою радою правосуддя рішення щодо відрядження відповідних суддів.

Відповідно до розділу VI «Фінансове забезпечення відрядження судді» рішення Вищої ради правосуддя «Про затвердження Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення) від 24.01.2017 №54/0/15-17 (чинного на дату прийняття рішення щодо відрядження позивача до Чутівського районного суду Полтавської області), яким передбачено наступне, суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів». Розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», але не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено. Зазначені виплати здійснюються судом, до якого відряджений суддя.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України; Вища рада правосуддя - щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Відповідно до ч.4 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Отже враховуючи, що на момент звернення з даним адміністративним позовом, позивач зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 (про що він зазначає у позові), відповідачами є як і Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області та Територіальне управління Державної судової адміністрації в Полтавській області, але на даний час з 24 квітня 2023 по 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 відряджений до Чутівського районного суду Полтавської області, тобто на період розгляду зазначеної справи позивачу будуть відповідно до п.3 розділу VI рішення Вищої ради правосуддя «Про затвердження Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення) від 24.01.2017 №54/0/15-17 здійснюватися нарахування та виплата суддівської винагороди судом до якого відряджений позивач, тобто в даному випадку Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області де розташований Чутівський районний суд Полтавської області.

Відповідно, на час відрядження позивача до Полтавської області ця справа не підсудна Донецькому окружному адміністративному суду, оскільки нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 до 24 квітня 2024 року буде здійснюватися Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене і враховуючи те, що вирішення адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 не належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду, суд доходить висновку про необхідність передачі цієї справи за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду (зважаючи на зареєстроване місце проживання позивача та на момент розгляду даної справи суддівська винагорода буде нараховуватися та виплачуватися Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області).

Натомість відповідно до ст. 318 КАС України, прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви " 29458/04 та № 29465/04, пункт 24, фраза "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Вирішуючи справу "Занд проти Австрії", рішення від 12 жовтня 1978 року, Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "суд, встановлений законом" передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", цю адміністративну справу належить передати на розгляд іншого адміністративного суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

При цьому враховуються положення частини п`ятої статті 29 КАС України, згідно з якими питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно із частинами шостою та восьмою статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 25, 29, 30, 171, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, відповідача 2: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, відповідача 3: Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - передати до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 10 жовтня 2023 року.

Суддя І.О. Голошивець