Справа № 420/7811/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/7811/23

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

11 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 та виплат, належних йому при звільненні (грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 постанови № 704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 та виплат, належних йому при звільненні (одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за щорічну основну та невикористану додаткову відпустку), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 постанови № 704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

В обґрунтування позову зазначено, що протягом 2018-2020 роки при розрахунку грошового забезпечення позивача посадовий оклад та оклад за військовим званням та, відповідно, додаткові види грошового забезпечення й премія були обчисленні шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт. За таким же механізмом відповідач здійснив виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за щорічну основну та невикористану додаткову відпустку. Однак, представник позивача доводив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано нечинним та скасовано пункт 6 постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, внаслідок чого відновлена попередня редакція пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу можуть визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином, за правовою позицією позивача, з 29.01.2020 року його грошове забезпечення, яке нараховувалося та виплачувалося на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704, а також здійснені виплати при звільненні мають бути перераховані із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідач з позовом не погодився та у відзиві на позовну заяву зазначив, що правових підстав для здійснення перерахунку позивачу його грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт не має, оскільки відповідачем дотримано вимоги пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, яка діяла в редакції, зі змінами, внесеними пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103. Також відповідач звертав увагу суду про пропуск позивачем строку звернення із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 03.04.2020 та виплат, належних при звільненні (грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги за 2020 рік для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за щорічну основну відпустку та невикористану додаткову відпустку та невірно визначив розмір одноразової грошової допомоги при звільненні), у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 03.04.2020 та виплат, належних при звільненні (грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги за 2020 рік для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за щорічну основну відпустку та невикористану додаткову відпустку та невірно визначив розмір одноразової грошової допомоги при звільненні), у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов залишити без розгляду. Зокрема, апелянт зазначив, що позивач звертався вже з аналогічним позовом (справа № 420/2187/23) до Одеського окружного адміністративного суду, який ухвалою суду від 23 березня 2023 року повернуто позивачу, у тому числі й у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, про відкриття апеляційного провадження повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" (по стройовій частині) від 03.04.2020 року № 67 капітана 2 рангу ОСОБА_1 , звільненого наказом командувача Військово-Морських Сил України (по особовому складу) від 27.03.2020 року № 83 у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність до військової служби у воєнний час) частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено з 03.04.2020 року із списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" та всіх видів забезпечення.

У даному наказі також зазначено виплатити матеріальну допомогу за 2020 рік для вирішення соціально-побутових питань відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260 в сумі 1410 грн; грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку строком 14 календарних днів на рік як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3351-ХХІІ, тривалістю 28 календарних днів (за період з 2019 року по 2020 рік включно); грошову компенсацію за щорічну основну відпустку тривалістю 80 календарних днів (за період з 2019 року по 2020 рік включно); одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 в сумі 340060,50 грн; грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік отримав (а.с. 11).

06 квітня 2020 року ОСОБА_1 видано грошовий атестат № 460/866 та довідку про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії від 06.04.2020 року № 460/867 (а.с. 12-15).

Вважаючи, що застосування при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а також при визначенні розміру виплат при звільненні, такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2020 року положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Стосовно доводів відповідача про пропуск ОСОБА_1 строку звернення із позовом, суд окремою ухвалою від 10 травня 2023 року відмовив у задоволені клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, у зв`язку із чим строки, визначені статтею 233 КЗпП України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Основоположним доводом апеляційної скарги є те, що позивач пропустив строк звернення до суду із цим позовом, а суд першої інстанції безпідставно не залишив позовну заяву без розгляду, що свідчить про порушення норм процесуального права. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Так, виходячи із заявлених позовних вимог, судова колегія констатує, що фактично спірним питанням у даній справі є стягнення на користь позивача належної заробітної плати, яку відповідач не виплатив при проходженні військової служби позивачем та його звільнення.

Водночас Кодекс адміністративного судочинства України не містить положень, які регулювали б строк звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду з позовом про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення службовця).

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України, у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

19.07.2022 року набрав чинності Закон України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон №2352-ІХ), згідно з яким частина перша і друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції.

Відповідно до статті 233 КЗпП України (в редакції Закону №2352-ІХ) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Тобто, з 19.07.2022 відсутня законодавча норма щодо звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком, відтак застосуванню підлягає тримісячний строк.

Водночас, відповідно до пункту 1 Розділу «Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

Отже, наявні законодавчі зміни дозволяють зробити висновок, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Однак, враховуючи положення пункту 1 Розділу «Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України» обмежуваний строк статті 233 КЗпП України продовжено на строк дії такого карантину.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22 та інших справах за подібних правовідносин. Застосування такого підходу судом касаційної інстанції є сталим та послідовним.

Оскільки станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, то з урахуванням наявного правового регулювання та предмету спору, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що строк звернення до суду із даним позовом позивачем дотримано, про що суд першої інстанції зробив правильний висновок.

Стосовно доводів апелянта, що позивач звертався до суду з аналогічним позовом (справа № 480/2187/23), який ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року повернуто позивачу, судова колегія зазначає наступне.

Згідно відомостей автоматизованої системи діловодства суду 03 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020, та виплат, належних йому при звільненні (одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за щорічну основну та невикористану додаткову відпустку), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 постанови № 704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» здійснити перерахунок позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020, та виплат, належних йому при звільненні (одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за щорічну основну та невикористану додаткову відпустку), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови № 704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» здійснити виплату позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020, та виплат, належних йому при звільненні (одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за щорічну основну та невикористану додаткову відпустку), у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови № 704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року (суддя: Кравченко М.М.) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, в тому числі й щодо недотримання позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року (суддя: Хурса О.О.) позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу зокрема з підстав пропуску строку звернення до суду. При цьому судом було роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

В подальшому, реалізуючи своє право на звернення до суду ОСОБА_1 11 квітня 2023 року звернувся до суду із даним позовом, при розгляді якого судом було відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки з урахуванням нормативного регулювання та характеру спірних правовідносин суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що саме по собі повернення ОСОБА_1 позовної заяви (справа № 420/2187/23), зокрема, й з підстав пропуску строку не позбавляло позивача права повторно звернутися до суду із позовом для вирішення наявного публічно-правового спору.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що при розгляді цієї справи суд першої інстанції надав правильну оцінку щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, а апелянтом висновків суду першої інстанції не спростовано.

За таких обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, через що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яка розглянута судом апеляційної інстанції в межах, визначених статтею 308 КАС України.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 14 квітня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко