Справа № 480/1332/23
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р.Справа № 480/1332/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції О.А. Прилипчук) від 31.05.2023 року (повний текст складено 09.06.23 року) по справі № 480/1332/23

за позовом ОСОБА_1

до Кролевецької міської ради

третя особа Відділ освіти Кролевецької міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення Кролевецької міської ради від 31.01.2023 Про затвердження плану трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки в частині пункту 1 цього плану.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Кролевецькою міською радою не були враховані рекомендації Державної служби якості освіти у Сумській області щодо недопущення порушення норм чинного законодавства під час реалізації заходів, визначених Планом трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки. Вказує, що спірне рішення порушує Положення про опорний заклад освіти (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 р. № 532), а саме: пункт 4 - Опорний заклад освіти утворюється з метою створення умов для здобуття особами початкової та базової середньої освіти.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року по справі № 480/1332/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи в судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 листопада 2022 року сесія Кролевецької міської ради прийняла рішення Про затвердження плану трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки. Пунктом 1 цього плану передбачено до 01.09.2023 року припинення набору учнів до 1 класу Опорного закладу Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради (а.с. 10-12, том 1).

31 січня 2023 року сесія Кролевецької міської ради затвердила в новій редакції План трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022- 2027 роки, п. 1 якого передбачено припинення набору учнів до 1 класу Опорного закладу Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради з 2023-2024 навчального року (а.с. 6-9, том 1).

Позивачка (як мама доньки 2017 року народження) вважає порушеним гарантоване Законом України Про освіту право її дитини навчатись у закладі освіти, що найбільш доступний та наближений до місця проживання дитини, а саме Опорному закладі Кролевецький ліцей № 3, а тому звернулась до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх безпідставність.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі посилається на те, що 31.01.2023 р. сесія Кролевецької міської ради затвердила в новій редакції План трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки (нова редакція від 31.01.2023 року Про внесення та затвердження змін до плану трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки), у пункті 1 плану якого знову передбачено припинення набору учнів до 1 класу Опорного закладу Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради з 2023-2024 навчального року.

Зазначила, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказу, яким вже було підтверджено незаконність пункту 1 плану, а саме висновку управління Державної служби якості освіти у Сумській області, де вказано про порушення законодавства, а саме, що припинення з 01.09.2023 року набору учнів до 1 класу опорного закладу Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради у разі їх реалізації будуть суперечити установчим документам закладу освіти.

Також вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки факту щодо ненадання робочою групою згоди (засідання відбувалося 24.01.2023 року) на припинення набору до 1 класу Опорного закладу Кролевецький ліцей №3 Кролевецької міської ради.

Зазначає, що Опорний заклад Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради відповідає всім вимогам законодавчих актів та відповідає критеріям, що визначають його, як опорний заклад.

При цьому, Опорний заклад Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради в будь-якому випадку не може «прирівнюватися» або «порівнюватися» з Ліцеєм № 1 Кролевецької міської ради, з огляду на норми законодавства та Статуту.

Також зазначає, що укриття в опорному закладі знаходиться безпосередньо в ліцеї на всю кількість учнів та штат працівників, а не за його межами - як у Ліцеї № 1 Кролевецької міської ради (має лише обмежену кількість місць в укритті на території закладу, а інші укриття за іншими адресами).

На підставі цього вказує, що судовому захисту підлягає суб`єктивне право її дитини на навчання саме в Опорному закладі Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Також вказує, що відповідач та третя особа зазначають «про поступове приведення мережі закладів загальної середньої освіти до вимог законодавства у сфері освіти» та посилаються на п. 5-1, 5-2, 5-3 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про повну загальну середню освіту». Разом з тим, позивач вказує, що в жодному з пунктів розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про повну загальну середню освіту» не йде мова про припинення набору учнів до початкової школи на 2023-2024 року в опорних закладах.

Крім того, в рішенні Кролевецької міської ради від 31.01.2023 року Про затвердження плану трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки в пункті 1 плану передбачено до 01.09.2023 року припинення набору учнів до 1 класу Опорного закладу Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради, а не про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти - Опорного закладу Кролевецький ліцей № 3 Кролевецької міської ради.

Зазначила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що повноваження власника щодо утворення, реорганізації, ліквідації та перепрофілювання закладу освіти визначається ст. 17, абз. 2 ст. 30, ч. 1 ст. 26. ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР та ст. 32 Закону України від 16 січня 2020 року № 463- IX «Про повну загальну середню освіту». Разом з тим, цими нормами не передбачено повноважень власника щодо втручання в організацію навчально-виховного процесу шляхом припинення набору учнів до початкової школи опорних закладів, або відсутність в опорному закладі початкової школи взагалі.

Крім того, зазначає, що прийняте оскаржуване рішення порушує Положення про опорний заклад освіти, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 2019 р. № 532, а саме: пункт 4 - Опорний заклад освіти утворюється з метою створення умов для здобуття особами початкової та базової середньої освіти.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Положеннями ст. 53 Конституції України визначено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Згідно з ч. 1 ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Конституційним Судом України у рішенні від 01.04.2010 р. у справа № 1-6/2010 зазначено, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 280/97-ВР відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Приписами абз. 2 п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР визначено, що реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Таким чином, рішення про ліквідацію та реорганізацію навчального закладу комунальної форми власності приймає місцева (сільська, селищна, міська) рада, у віданні якої перебуває відповідний навчальний заклад.

Відповідно до ст. 32 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, молодіжними центрами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; забезпечення здобуття повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних і комунальних закладах освіти, створення необхідних умов для виховання дітей та молоді, розвитку їхніх здібностей, трудового навчання, професійної орієнтації, продуктивної праці учнів, сприяння діяльності дошкільних та позашкільних закладів освіти, дитячих, молодіжних та науково-просвітницьких громадських об`єднань, молодіжних центрів.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 3 Закону України Про освіту від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі Закон № 2145-VIII) визначено, що кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.

В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 2145-VIII держава гарантує усім громадянам України та іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, а також кожній дитині незалежно від підстав її перебування в Україні, право на безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до стандартів освіти.

Повна загальна середня освіта є невід`ємним складником системи освіти (ч. 1 ст. 10 Закону № 2145-VIII).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 Закону № 2145-VIII повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних формах, визначених законодавством, як правило, в закладах освіти.

Повна загальна середня освіта має три рівні освіти: початкова освіта тривалістю чотири роки; базова середня освіта тривалістю п`ять років; профільна середня освіта тривалістю три роки.

Початкова, базова середня і профільна середня освіта можуть здобуватися в окремих закладах освіти або у структурних підрозділах однієї юридичної особи (закладу освіти).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) для забезпечення територіальної доступності повної загальної середньої освіти органи місцевого самоврядування створюють і утримують мережу закладів освіти та їхніх філій. Кожна особа має право здобувати початкову та базову середню освіту в закладі освіти (його філії), що найбільш доступний та наближений до місця проживання особи. Право особи здобувати початкову та базову середню освіту у державному або комунальному закладі освіти (його філії), за яким закріплена територія обслуговування, на якій проживає ця особа, гарантується, що не обмежує право особи обрати інший заклад освіти.

Згідно зі ст. 22 Закону № 2145-VIII юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність. Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний. Статус, організаційно-правова форма, тип закладу освіти визначаються засновником і зазначаються в установчих документах закладу освіти. Заклади освіти всіх форм власності мають рівні права і обов`язки у провадженні освітньої діяльності відповідно до законодавства. Заклади освіти діють на підставі власних установчих документів, що затверджуються їх засновниками відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 24 Закону № 2145-VIII система управління закладами освіти визначається законом та установчими документами. Установчі документи закладу освіти повинні передбачати розмежування компетенції засновника (засновників), інших органів управління закладу освіти та його структурних підрозділів відповідно до законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 66 Закону № 2145-VIII встановлено, що районні, міські ради: відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти та забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності дошкільної, початкової та базової середньої освіти, позашкільної освіти; планують та забезпечують розвиток мережі закладів дошкільної, початкової та базової середньої освіти, позашкільної освіти; засновують заклади освіти, а також реорганізовують, перепрофільовують (змінюють тип) та ліквідовують їх з урахуванням спеціальних законів; закріплюють за закладами початкової та базової середньої освіти територію обслуговування (крім випадків, встановлених спеціальними законами); забезпечують доступність дошкільної та середньої освіти для всіх громадян, які проживають на відповідній території, та вживають заходів для забезпечення потреби у дошкільній та позашкільній освіті; забезпечують та фінансують підвезення учнів і педагогічних працівників до закладів початкової та базової середньої освіти і у зворотному напрямку (у разі потреби - транспортними засобами, пристосованими для перевезення осіб, які пересуваються на кріслах колісних); ведуть облік дітей дошкільного та шкільного віку у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України; оприлюднюють офіційну звітність про всі отримані та використані кошти, а також перелік і вартість товарів, робіт, послуг, спрямованих на потреби кожного із заснованих ними закладів освіти, та інші видатки у сфері освіти; забезпечують рівні умови розвитку закладів освіти всіх форм власності; сприяють розробці плану заходів, спрямованих на запобігання та протидію булінгу (цькуванню) в закладах освіти; здійснюють інші повноваження у сфері освіти, передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16.01.2020 № 463-IX (далі - Закон № 463-IX) рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти приймає його засновник (засновники).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 463-IX засновником закладу загальної середньої освіти (далі - засновник) є орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад загальної середньої освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.

Положеннями ст. 32 Закону № 463-IX визначено, що мережа закладів загальної середньої освіти формується відповідно до законодавства з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також відповідно до культурно-освітніх та інших потреб територіальної громади та/або суспільства.

Розвиток мережі комунальних початкових шкіл, гімназій забезпечують районні, міські, сільські, селищні ради.

Рішення про утворення комунальних початкових шкіл, гімназій як окремих юридичних осіб, їх реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) приймають районні, міські, сільські, селищні ради.

У разі реорганізації чи ліквідації закладу загальної середньої освіти засновник зобов`язаний забезпечити учням можливість продовжити здобуття загальної середньої освіти на відповідному рівні освіти.

Реорганізація і ліквідація закладів загальної середньої освіти у сільській місцевості допускаються лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника.

Виходячи з наведених норм вбачається, що держава гарантує здобуття повної загальної середньої освіти.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням тридцять третьої сесії Кролевецької міської ради восьмого скликання від 31.012023 р., прийнято рішення "Про внесення та затвердження змін до Плану трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки", яким внесено та затверджено зміни до Плану трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради, затвердженого рішенням тридцятої сесії Кролевецької міської ради восьмого скликання від 30 листопада 2022 року та викладено План трансформації у новій редакції.

Згідно п. 1 цього Плану, визначено припинити набір учнів до 1 класу опорного закладу «Кролевецький ліцей № 3» Кролевецької міської ради з 2023-2024 навчального року.

Як зазначив відповідач, План трансформації розроблений у порядку визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", з метою поступового приведення мережі закладів загальної середньої освіти до вимог законодавства у сфері освіти та створення профільного ліцею з базовою середньою освітою без початкової ланки на базі Опорного закладу "Кролевецький ліцей № 3" Кролевецької міської ради, з поступовим виведенням початкової ланки, а не її ліквідації, в зв`язку із чим був включений пункт 1 до Плану трансформації, який кореспондує з пунктом 9 Плану трансформації, який має наступний зміст: "До 01.09.2027 створити профільний ліцей з базовою середньою освітою без початкової ланки на базі Опорного закладу "Кролевецький ліцей № 3" Кролевецької міської ради.".

Також відповідач зазначив, що оскільки в ОЗ "Кролевецький ліцей № 3" Кролевецької міської ради продовжують навчатися діти в 2-4 класах, тому у статуті закладу залишаються положення про забезпечення здобуття початкової освіти. Після поступового виведення початкової ланки планується створити профільний ліцей та внести відповідні зміни до його статуту, як зазначено у пункті 51 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про повну загальну середню освіту". Так як планується створити один профільний ліцей та території громади, тому буде здійснюватися підвезення учнів із сіл територіальної громади шкільними автобусами.

Колегія суддів зазначає, що у пункті 3 рішення № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року Конституційний Суд України вказав, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Також колегія суддів зазначає, що чинним законодавством визначена необхідність утворення початкової школи, гімназії, ліцею, але сам порядок проведення перепрофілювання закладів освіти не визначений.

У зв`язку з цим, відповідач посилається на те, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження територіальної громади, в особі Кролевецької міської ради, щодо утворення профільного ліцею та гімназій та визначення на базі яких закладів освіти вони будуть утворені, є дискреційними повноваженнями та її виключною компетенцією. Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке орган місцевого самоврядування, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, Кролевецькою міською радою реалізовано право на реформування закладів освіти на виконання норм розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про повну загальну середню освіту" на власний розсуд, з дотриманням чинного законодавства у сфері освіти.

Крім того, відповідач також послався на те, що до прийняття оскаржуваного рішення, для повного та всебічного вивчення питання оптимізації закладів освіти Кролевецької міської територіальної громади вивчалася думка керівників закладів освіти, проводилася робота виконавчим органом Кролевецької міської ради у сфері освіти, робочою групою з трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської територіальної громади, яка запропонувала винести на розгляд постійної комісії Кролевецької міської ради восьмого скликання з питань освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, соціального захисту населення, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян напрацьований План трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради, який, зокрема, містить положення про створення профільного ліцею з базовою середньою освітою без початкової ланки на базі опорного закладу "Кролевецький ліцей № 3" Кролевецької міської ради.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що рішення прийнято відповідно до норм Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про освіту", оскільки власник закладів освіти - Кролевецька міська рада реалізує своє право на реформування закладів освіти на виконання норм розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про повну загальну середню освіту на власний розсуд, а тому у суду відсутні підстави для визнання чинного рішення протиправним.

Що стосується порушення права позивача, як матері дитини 2017 року, на здобуття початкової освіти її дитиною, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 5 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених норм свідчить, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При зверненні до суду позивачеві необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову необхідно встановити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненні дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, у розумінні приписів КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди має похідний характер від встановлення самого факту їх порушення, адже відсутність порушеного права, свободи чи інтересу виключає необхідність їх захисту або відновлення.

Саме по собі порушення вимог закону діями (бездіяльністю) або рішеннями суб`єкта владних повноважень, як вважає позивач, не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх незаконними є доведеність позивачем порушення цими діями або рішенням безпосередньо його прав та охоронюваних законом інтересів.

Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення донька позивачки не навчалася у ОЗ "Кролевецький ліцей № 3", тобто відсутні правовідносини у сфері освіти. Крім того, відповідач вказує, що донька позивача має можливість навчатися у інших закладах освіти м. Кролевець (№ 1, № 6, № 5, № 2), а тому Кролевецькою міською радою дотримано гарантій держави й відповідні вимоги щодо забезпечення можливості здобуття повної загальної середньої освіти за встановленими законом умовами.

Також суд зазначає, що План трансформації містить лише заходи, які планується здійснити на протязі 2022-2027 років, та які у майбутньому можуть будуть втілені або ні, у зв`язку з чим планування у майбутньому здійснити певні заходи не порушує суб`єктивних прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначених законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення тридцять третьої сесії Кролевецької міської ради восьмого скликання від 31 січня 2023 року "Про внесення та затвердження змін до Плану трансформації мережі закладів загальної середньої освіти Кролевецької міської ради на 2022-2027 роки", зокрема в частині пункту 1, не порушує право або інтерес позивача, а тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року по справі № 480/1332/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 09.10.2023 року