Справа № 500/1643/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1643/23 пров. № А/857/12184/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року (суддя Баб`юк П.М., ухвалене в м. Тернополі) у справі № 500/1643/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Тернопільській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2023 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування винесеної начальником відділу Державного нагляду(контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті постанови №324953 від 4 квітня 2023 року згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не погоджується із винесеною постановою, оскільки вона є власником автомобіля як фізична особа, а не є автомобільним перевізником, тобто, суб`єктом господарювання, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах та який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом. Тому, вважає, що не будучи автомобільним перевізником, позивач не повинна забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, зокрема, ОСОБА_2 , який до того ж не перебуває з нею в трудових чи договірних відносинах, а лише здійснював перевезення належного ОСОБА_1 вантажу (дерев`яних виробів) належним їй автомобілем на її прохання на невелику відстань з с. Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області до м. Камянець-Подільськ Хмельницької області (відстань 42, 5 км, тривалість поїздки 48 хвилин). Також зазначає, що у водія ОСОБА_2 була при собі видаткова накладна №ПП-000793 від 21 жовтня 2021 року про придбання ОСОБА_1 у приватного підприємця ОСОБА_3 пиломатеріалів (дерев`яних балок та лаття), однак, зазначає, що цей документ перевіряючими не був взятий до уваги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 22.02.2023 інспекторами Укртрансбезпеки в пункті габаритно-вагового контролю, що знаходиться на ділянці автодороги Н-03 Хмельницька область, було здійснено габаритно-ваговий контроль належного фізичній особі ОСОБА_1 транспортного засобу MERCEDES-BENZ 412D, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів вантажів автомобільним транспортом № 349382 від 22.02.2023, у якому зазначено, що перевезення вантажу здійснювалось без наявності документів, передбачених ст..48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, товарно-транспортної накладної, протоколу про перевірку і адаптацію тахографа, індивідуальної контрольної книжки водія, графіку змінності водіїв. В даному акті водій ОСОБА_2 , у графі Пояснення водія про причини порушення, зазначив: - Відсутні дані документи які вказані в акті.

Про розгляд акту №349382 від 22.02.2023 позивача було інформовано листом-повідомленням №14115/37/24-23 від 06.03.2023, розгляд акту призначили на 04.04.2023 у Відділі державного нагляду (контролю) у Тернопільській області по вул. Тролейбусна 12 м. Тернопіль, що підтверджується фіскальним чеком AT Укрпошта, відправлення №125 від 07.03.2023. Згідно трекера даного відправлення із веб сайту Укрпошти зазначено, що 11.03.2023 Відправлення вручено: особисто.

Відтак, за результатами розгляду акту №349382 від 22.02.2023, що відбувся 04.04.2023 у Відділі державного нагляду (контролю) у Тернопільській області, на підставі акту і матеріалів справи, начальником Відділу було винесено постанову №324953 про застосування адміністративно - господарського штрафу до ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн. за порушення вимог пункту 6.1 Положення №340, пункту 3.3 Інструкції №385 та статі 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статі 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме за відсутність будь яких визначених законодавством документів на вантаж під час перевезення вантажу та відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Не погоджуючись з такою постановою суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567), пунктом 21 якого передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як передбачено абз.1 п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення..

Відповідно до абз.2 п.27 Порядку №1567 за наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Згідно із статтею 1 Закону України № 2344-III від 05.04.2001р. «Про автомобільний транспорт» ( далі Закон № 2344-III) автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною 14 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Вимогами статті 34 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно - правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Зокрема, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Частиною 2 статті 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Пунктом 2 Порядку № 1567 передбачено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Слід зазначити, що положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №340), встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Відповідно до п.1.3 наведеного Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктами 6.1, 6.2, 6.3 Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом міністерства транспорту та зв`язку №385 від 24.06.2010 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Інструкція №385), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом

Проаналізувавши наведені норми суд першої інстанції вірно зазначив, що у даному випадку, законодавець в обов`язковому порядку визначає умови для встановлення на транспортний засіб тахографа або ж у разі його відсутності наявності індивідуальної контрольної книжки водія або копії графіка змінності водіїв. За наявності тахографа водій повинен мати при собі також, у тому числі, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 412D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (спеціалізований ватажний-бортовий)

З матеріалів справи, а саме з акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №349382 від 22.02.2023 вбачається, що зафіксовано відсутність у водія транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 412D, реєстраційний номер НОМЕР_1 товарно-транспортної накладної на вантаж, яка є обов`язковою для здійснення вантажних перевезень та відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу

Щодо посилання апелянта, про те що під час перевірки 22.02.2023 водій ОСОБА_2 надавав для перевірки документи на вантаж, а саме видаткову накладну №ПП-000793 від 21.10.2021, то суд зазначає, що згідно акта проведення перевірки №349382 від 22.02.2023 у графі Пояснення водія про причини порушень, водій ОСОБА_2 надав пояснення: Відсутні дані документи які вказані в акті, чим підтвердив факт наявності виявленого порушення, причому в акті відсутні відомості про наявність у нього будь яких документів на вантаж; водій з актом ознайомлений, що засвідчено його підписом в акті; - також водій зазначив, що отримав копію даного акту засвідчивши це своїм підписом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, стаття 48 Закону №2344-ІІІ чітко передбачає обов`язок перевізника та, зокрема, водія пред`являти посадовим особам відповідача, які здійснюють перевірку, документи, на підставі яких здійснюється вантажне перевезення.

Відтак, враховуючи, що водієм під час проведення перевірки не було виконано вимог, передбачених вказаною нормою, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушень при складанні відповідачем згаданого акта.

Щодо посилання позивача, на те що порядок облаштування транспортного засобу тахографом або індивідуальною контрольною книжкою водія поширюється лише на осіб, які надають послуги з перевезення, а не на нього, то суд першої інстанції вірно зазначив, що норми Положення №340 не містять жодних розмежувань щодо поширення своєї дії на осіб, які надають послуги з перевезення вантажів чи осіб, які здійснюють перевезення вантажів.

Окрім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що з урахуванням змісту норм Закону №2344-ІІІ слідує висновок, що відповідальність у даному випадку несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами (у тому числі визначення автомобільного перевізника у статті 1 Закону № 2344-III).

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що приписи статі 60 Закону № 2344-III передбачають наявність спеціального суб`єкта відповідальності - автомобільного перевізника.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила №363), згідно із абзацом 18 розділу І яких, перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач не повідомив його про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позбавив позивача права надати пояснення щодо встановленого порушення, то слід зазначити, що матеріалами справи встановлено, що про розгляд акту №349382 від 22.02.2023 позивача було інформовано листом-повідомленням №14115/37/24-23 від 06.03.2023, що підтверджується фіскальним чеком AT Укрпошта, відправлення №125 від 07.03.2023. Згідно трекера даного відправлення із веб сайту Укрпошти зазначено, що 11.03.2023 Відправлення вручено: особисто.

Тому, вказане свідчить, що відповідачем дотримано вимоги законодавства в частині належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови №324953 від 04.04.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 .

Враховуючи наведене вище колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі №500/1643/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга