Справа № 308/8788/23
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8788/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

Департаменту патрульної поліції, , адреса: 03048, вул. Федора Ернста, буд. 3, Солом`янський район, м. Київ,

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови інспектора батальйону 1 роти УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта Маслєєва Сергія Володимировича про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6992945 від 14.05.2023, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 346,54 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що він не порушував правил дорожнього руху, які йому інкримінуються в оскаржуваній постанові. Прилад «Trucam», за допомогою якого було зафіксоване порушення (перевищення швидкості) під час фіксації перебував у працівника поліції в руках, а отже він міг допустити більшу похибку під час вимірювання швидкості руху автомобіля. Також, інспектор відмовив йому на його вимогу надати маршрутний лист, а винесена ним постанова виготовлена у вигляді стрічки, не містить всіх необхідних відомостей, згідно з Інструкцією.

23 червня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії працівника поліції під час винесення постанови відповідають вимогам закону. Позивач на своєму автомобілі рухався зі швидкістю 75 км/год в населеному пункті, перевищивши при цьому встановлене обмеження максимальної швидкості руху на 25 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Працівник поліції, згідно з ст. 258 КУпАП, має право розглянути справу на місці вчинення правопорушення. Сертифікат відповідності приладу «Trucam» свідчить, що за умов експлуатації, згідно з інструкцією, похибка вимірювання становить до 2 км/год (в тому числі шляхом вимірювання з рук). Прилад «Trucam» конструктивно розроблений таким чином, що дозволяє його використання без спеціалізованих стаціонарних підставок, про що свідчить спеціальна ручка, накладка та відсутність у технічній документації та інструкціях інформації про необхідність її застосування. Лазерний вимірювач «Trucam» LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 за № UA-MI/1-2903-2012.

У судове засідання позивач не з`явився, однак, подав заяву, згідно з якою, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, 14.05.2023 старшим лейтенантом поліції УПП в Закарпатській області сержантом поліції Маслєєвим Сергієм Володимировичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАC № 6992945, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 346,54 гривень.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів.

Зі змісту постанови вбачається, що 14.05.2023 о 21 год. 01 хв. по автомобільній дорозі Н-09 км. 16, населений пункт Залужжя, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 75 км/год. При цьому він перевищив дозволену швидкість на 25 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Трукам 008401, чим порушив п. 12.4 ПДР - «Порушення швидкісного режиму в населених пунктах» (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

З постанови також встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

При цьому, згідно з п. 12.4 ПДР України, у порушенні якого, згідно з оскаржуваною постановою, обвинувачувався ОСОБА_1 , у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Водночас, на переконання суду, вищевказана норма не свідчить про те, що всі докази які подає суб`єкт владних повноважень, мають автоматично визнаватися судом допустимими.

Зазначені норми встановлюють обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Позивач, на підтвердження своїх позовних вимог надав оскаржувану постанову.

Відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови надав копію фото з приладу Trucam LTI 20/20, серійний номер ТС 008401, DVD-диск з відео, копію свідоцтва про повірку за № 22-01/26699 від 02.12.2022, копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 за № UA-MI/1-2903-2012, копію експертного висновку № 04/05/02-3560 від 24.12.2020, лист першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018, копію відповіді державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 01.10.2019, копію сертифікату перевірки.

Оцінюючи зазначені докази на предмет допустимості, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У даному випадку, відповідач на підтвердження своїх заперечень посилається на докази: фото з приладу Trucam LTI 20/20, серійний номер ТС 008401, DVD-диск з відео.

При цьому, законом, який визначає порядок одержання даних доказів (як доказу у справі про адміністративне правопорушення на підтвердження наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення) є Кодекс України про адміністративне правопорушення та Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом МВС України від 06.11.2015 за № 1376.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

У рішенні від 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015 Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Разом з цим, не зважаючи на те, що працівники Національної поліції мають повноваження виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване.

Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, цей висновок випливає також із змісту ст. 252 КУпАП, згідно з якою орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні норми містяться і у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Зокрема, згідно з пп. 2 п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи

про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XV цієї Інструкції) або за

наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з додатком 5 Інструкції, у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, міститься пункт № 7 - "До постанови додається", в якому посадова особа органу, уповноваженого на розгляд справи про адміністративне правопорушення повинна зазначити докази, які стали підставою для винесення постанови.

Як вбачається зі змісту спірної постанови, в п. 5, зокрема, зазначено, що вимірювання швидкості здійснено приладом TruCAM ТС008401. До відзиву на позовну заяву відповідачем у справі долучено, відео-файл з приладу TruCAM.

Однак, всупереч вимогам вище зазначеної Інструкції, в п. 7 постанови, що оскаржується, в графі «До постанови додаються» не містяться покликання на жодні докази, зокрема, відео- чи фото-запис з приладу TruCAM ТС008401, пояснення свідків, інші докази, визначені ст. 251 КУпАП, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять допустимих доказів, на підставі яких винесено спірну постанову, тобто доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що факт вчинення правопорушення позивачем не знайшов свого підтвердження при розгляді даної справи. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України, оскільки зазначені твердження не знайшли свого обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому суд вважає, що недоведеність вини позивача в оскаржуваному рішенні суб`єкта владних повноважень є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ЕАС № 6992945 від 14.05.2023, винесену старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області сержантом поліції Маслеєвим Сергієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева