Справа № 214/7485/23
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/7485/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

за участю:

представника позивача Чернати А.С.,

відповідача Жиляніна Д.В.,

представника відповідача Шевчука К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, адміністративну справу за позовом Саксаганського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Саксаганського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Анастісія Черната звернулась до суду з вищевказаним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , в якому просить суд продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відповідача терміном на 6 місяців, з 05 жовтня 2023 року по 05 квітня 2024 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач востаннє здійснив в`їзд в Україну у 2011 року за паспортним документом громадянина Російської Федерації в особистих справах та з того часу з України не виїжджав. 21 червня 2022 року до Саксаганського відділу ГУ ДМС в Дніпропетровській області співробітниками ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області був доставлений відповідач для прийняття рішення про примусове повернення з України, стосовно якого було складено протокол за ч. 1 ст. 261 КУпАП. Згідно пояснень ОСОБА_1 , він прибув до України у 2011 році та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В ході подальшої перевірки було з`ясовано, що законні підстави та законне джерело коштів на покриття витрат, пов`язаних з перебуванням його на території України, відсутні. До органів влади для офіційного оформлення свого статусу останній не звертався. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП та 22 червня 2022 року прийнято рішення №3 про примусове повернення за межі України до країни походження громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та зобов`язано залишити територію України у термін до 20 липня 2022 року. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2022 року за позовом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було ухвалено: примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України. З метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, 11 жовтня 2022 року ГУ ДМС у Дніпропетровській області направило листа до Міністерства закордонних справ України з проханням щодо здійснення ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видачі йому документа для перетину кордону через дипломатичну установу Російської Федерації, яке листом від 06.07.2022 року роз`яснило про припинення дипломатичних відносин між Україною та Росією через повномасштабну агресію Російської Федерації проти нашої держави та відсутність у зв`язку з цим можливості будь-якого сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора. На неодноразові запити ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було лише з`ясовано, що ОСОБА_1 був зареєстрований по АДРЕСА_2 до 14 вересня 1989 року та вибув до м. Москва. 31 березня 2023 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернулось до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рішенням цього ж суду від 05.04.2023 року було задоволено та продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відповідача терміном на шість місяців з 05 квітня 2023 року по 05 жовтня 2023 року. Так, протягом цього строку, зокрема, 26 липня 2023 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було надіслано листи до ГУ ДМС України в областях та ЦМУ у місті Києві та Київській області щодо перевірки за наявними обліками документування посвідкою на постійне/тимчасове проживання, отримання дозволу на імміграцію, звернення із заявою про визнання біженцем особою, яка потребує додаткового захисту, набуття (прийняття) громадянства України, документування паспортом громадянина України або паспортом громадянина України для виїзду за кордон, реєстрації місця проживання, притягнення до адміністративної відповідальності, прийняття рішень про примусове повернення/видворення з території України, заборону в`їзду на територію України відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на які в період з 26 липня 2023 року по 10 серпня 2023 року були отримані відповіді щодо відсутності інформації стосовно запитуваної особи. 27 вересня 2023 року Саксаганський відділ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області повторно звернувся із запитом до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, на який 28 вересня 2023 року було отримано відповідь, згідно якої громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався. Разом з тим, ОСОБА_1 у своїх поясненнях не надав вичерпної інформації, відомостей про батьків та місце проживання на території зазначеної держави, а також додаткових документів для встановлення його особистості, через що ГУ ДМС України у Дніпропетровській області не мало можливості ідентифікувати особу відповідача. Таким чином, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було вжито належних дій та заходів для ідентифікації відповідача, однак з незалежних причин станом на теперішній час виявилось неможливим ідентифікувати відповідача та забезпечити його примусове видворення у строк визначений рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2023 року, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у долученому до матеріалів справи відзиві на позов.

Так, згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позов, підстав для продовження строку затримання з метою ідентифікації особи та забезпечення примусового її видворення за межі території України немає, позаяк особа відповідача була фактично ідентифікована відповідно до довідки про особу від 22.06.2022 року. Окрім того, зазначено, що надає підстави вважати особу ідентифікованою та такою, що не є громадянином Російської Федерації є те, що представниками міграційної служби не надано жодного доказу, що відповідач прийняв/вступив в громадянство Російської Федерації, наявності паспорту виданого на законних підставах. Більш того, зазначено, що примусове повернення особи до країни, з якою особа не має ані правового, ані соціального зв`язку є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 22.06.2022 року, він приїхав до України у 2011 році, щоб допомогти своєму хворому батьку, який невдовзі помер. Залишилась мати, яка хворіла та згодом теж померла. Станом на 22 червня 2022 року він проживає, де прийдеться, у родичів, подруги. Має сестру громадянку України ОСОБА_2 та бажає отримати громадянство України.

Між тим, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2022 року за позовом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було ухвалено: примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ZHILYANIN DMITRY), затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ZHILYANIN DMITRY), строком на 6 місяців, з метою забезпечення його видворення за межі території України, а також допущено рішення у частині видворення за межі України до негайного виконання.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.03.2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2022 року.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 06 жовтня 2022 року на підставі рішення про поміщення від 05.10.2022 року був поміщений на утримується до цього часу у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

Так, з метою ідентифікації та забезпечення передачі громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, 11 жовтня 2022 року ГУ ДМС у Дніпропетровській області направило листа до Міністерства закордонних справ України з проханням щодо здійснення ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видачі йому документа для перетину кордону через дипломатичну установу Російської Федерації.

Проте, листом від 06.07.2022 року Міністерство закордонних справ України повідомило, що через повномасштабну агресію Російської Федерації проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та Росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена, представлення інтересів Російської Федерації дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, що унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора.

Так, на неодноразові запити ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було лише з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований по АДРЕСА_2 до 14 вересня 1989 року та вибув до м. Москва.

31 березня 2023 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернулось до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рішенням цього ж суду від 05.04.2023 року було задоволено та продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відповідача терміном на шість місяців з 05 квітня 2023 року по 05 жовтня 2023 року.

Так, протягом цього строку, зокрема, 26 липня 2023 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було надіслано листи до ГУ ДМС України в областях та ЦМУ у місті Києві та Київській області щодо перевірки за наявними обліками документування посвідкою на постійне/тимчасове проживання, отримання дозволу на імміграцію, звернення із заявою про визнання біженцем особою, яка потребує додаткового захисту, набуття (прийняття) громадянства України, документування паспортом громадянина України або паспортом громадянина України для виїзду за кордон, реєстрації місця проживання, притягнення до адміністративної відповідальності, прийняття рішень про примусове повернення/видворення з території України, заборону в`їзду на територію України відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на які в період з 26 липня 2023 року по 10 серпня 2023 року були отримані відповіді щодо відсутності інформації стосовно запитуваної особи.

27 вересня 2023 року Саксаганський відділ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області повторно звернувся із запитом до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, на який 28 вересня 2023 року було отримано відповідь, згідно якої громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22.09.2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1110 від 17.07.2003 року, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Строк тримання затриманих іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування становить шість місяців з дня фактичного затримання особи.

За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, цей строк може бути продовжений, але не більш як до вісімнадцяти місяців.

Про продовження строку тримання не пізніше ніж за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

У відповідності до вимог ч.ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, законодавством визначено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 28.08.2019 року у справі №743/1263/17, від 17.01.2019 року у справі №743/1240/17, від 21.01.2021 року у справі №743/1046/20.

Разом з тим, зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин вбачається, що під час вирішення питання про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягають, зокрема, обставини щодо неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Між тим, відсутність співпраці є достатньою підставою для продовження строку тримання у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. При цьому, законом передбачено, що відсутність такої співпраці з боку іноземця або особи без громадянства має відбуватись під час процедури його ідентифікації.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач відмовляється від співпраці або вчиняв дії, які дають підстави вважати, що він відмовляється від співпраці.

Разом з тим, саме на позивача покладено обов`язок довести, які дії або заходи вживались для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення примусового видворення особи.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 року.

Відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 06 жовтня 2022 року перебуває в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

Між тим, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26.06.2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06.03.2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на вказані обставини, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Так, згідно до пояснень наданих представником позивача, убачається, що основною підставою яка перешкоджає ідентифікації ОСОБА_1 є розрив дипломатичних відносин з країною-агресором, проте позивачем не зазначено про наявність інших способів ідентифікувати особу, які можна застосувати протягом наступних шести місяців, можливість вжиття яких обґрунтувало б необхідність повторного продовження строку затримання відповідача та утримання його за державний кошт, а також не зазначені обставини, що перешкоджали здійснити всі необхідні дії раніше, тобто протягом шести місяців, на які вже було продовжено строк затримання відповідача.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів щодо належного та своєчасного вжиття заходів щодо ідентифікації та документування відповідача в установленому порядку, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову та продовження строку затримання на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення відповідача, який підлягає примусовому видворенню за межі України, відсутні, позаяк повторне продовження строку затримання відповідача без належних та вичерпних на те підстав не відповідає положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже покладає на відповідача додаткові обов`язки, що мають наслідком обмеження свободи пересування, які відповідно до законодавства, мають забезпечуватись саме з боку держави - відповідним міграційним органом.

Керуючись ст. 289 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Саксаганського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Попов

Повне рішення складено 10 жовтня 2023 року.