Справа № 260/2848/22
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 260/2848/22

адміністративне провадження № К/990/33307/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі № 260/2848/22 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської обласної прокуратури, у якому просив стягнути з Прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в період з 20 квітня 2016 року по 04 червня 2018 року в розмірі 164 561,76 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року, позов задоволено; стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 20 квітня 2016 року по 04 червня 2018 року у розмірі - 164 561,76 грн.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Закарпатська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

04 жовтня 2023 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі № 260/2848/22, у якій просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 826/9606/17, Верховного Суду України від 23 червня 2015 року у справі № 2а-3138/10, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 802/780/16-а. Зокрема, прокуратура зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано статті 21, 24, 236 Кодексу законів про працю, пункт 1 частини першої статті 3, пункт 1 частини першої статті 25 Закону України «Про запобігання корупції», частини другої статті 18 Закону України «Про прокуратуру», статті 6, 7, 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Суд касаційної інстанції звертає увагу заявника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі цього пункту є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, зокрема, у справі № 826/9606/17 позовні вимоги стосувалися скасування рішення Ради адвокатів України від 13 червня 2016 року № 166 «Про затвердження роз`яснення з питань направлення на стажування та видачі за результатами його проходження свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особам, стосовно яких існують обставини несумісності» в частині роз`яснень «Щодо складання присяги адвоката України та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особою, стосовно якої існують обставини несумісності»; визнання протиправними дії Ради адвокатів Київської області щодо відмови у прийнятті присяги адвоката та щодо відмови у видачі позивачам свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю; зобов`язання Ради адвокатів Київської області прийняти присягу адвоката та видати свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Однак, у цій справі предметом спору є стягнення з Закарпатської обласної прокуратури на користь позивача середнього заробітку за затримку виконання рішення суду.

Отже, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 826/9606/17 ухвалена за інших фактичних обставин.

Верховний Суд також відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 23 червня 2015 року у справі № 2а-3138/10 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 802/780/16-а, оскільки у зазначених справах задоволено вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі.

З огляду на викладене, заявником належним чином не обґрунтовано посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції та переоцінки доказів, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі № 260/2848/22 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак