Справа № 160/17492/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
18.07.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача весь період ведення позивачем підприємницької діяльності з 10.09.1997 року по 31.12.2007 року, призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком за ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з дня звернення позивача із заявою про призначення пенсії, тобто з 05.05.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком, при цьому рішенням відповідача-2 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та згідно з архівною довідкою від 07.04.2023 року №П-103/1, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 10.09.1997 року, інші відомості про періоди ведення підприємницької діяльності в архівному фонді за 1997-2007 роки відсутні, в зв`язку з цим, до страхового стажу не зараховано період протягом вересня 1997 року грудня 2003 року (крім періоду роботи з серпня по жовтень 2001 року), оскільки відсутні документи про систему оподаткування, сплату страхових внесків, або документи, передбачені п.4 Порядку №637. Страховий стаж за період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року обчислено за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач надала всі необхідні документи для підтвердження спірного періоду підприємницької діяльності. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
20.07.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано у відповідача-1 копії матеріалів пенсійної справи позивача.
09.08.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що спірне рішення є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та згідно з архівною довідкою від 07.04.2023 року №П-103/1, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 10.09.1997 року, інші відомості про періоди ведення підприємницької діяльності в архівному фонді за 1997-2007 роки відсутні, в зв`язку з цим, до страхового стажу не зараховано період протягом вересня 1997 року грудня 2003 року (крім періоду роботи з серпня по жовтень 2001 року), оскільки відсутні документи про систему оподаткування, сплату страхових внесків, або документи, передбачені п.4 Порядку №637. Страховий стаж за період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року обчислено за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків. З огляду на вказане відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
15.08.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що спірне рішення є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та згідно з архівною довідкою від 07.04.2023 року №П-103/1, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 10.09.1997 року, інші відомості про періоди ведення підприємницької діяльності в архівному фонді за 1997-2007 роки відсутні, в зв`язку з цим, до страхового стажу не зараховано період протягом вересня 1997 року грудня 2003 року (крім періоду роботи з серпня по жовтень 2001 року), оскільки відсутні документи про систему оподаткування, сплату страхових внесків, або документи, передбачені п.4 Порядку №637. Страховий стаж за період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року обчислено за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків. З огляду на вказане відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.05.2023 року № 34, яке прийнято за принципом екстериторіальності, відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та згідно з архівною довідкою від 07.04.2023 року №П-103/1, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 10.09.1997 року, інші відомості про періоди ведення підприємницької діяльності в архівному фонді за 1997-2007 роки відсутні, в зв`язку з цим, до страхового стажу не зараховано період протягом вересня 1997 року грудня 2003 року (крім періоду роботи з серпня по жовтень 2001 року), оскільки відсутні документи про систему оподаткування, сплату страхових внесків, або документи, передбачені п.4 Порядку №637. Страховий стаж за період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року обчислено за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, розділ ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доповнено пунктом 3-1, відповідно до підпункту 1 якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону до страхового стажу включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Поряд із зазначеним, за положеннями статті 56 Закону №1788-XII в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Слід зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 (в редакції на час вирішення питання про призначення позивачу пенсії) періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз. 4 пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Системний аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період здійснення особою підприємницької діяльності, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Такий висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі №643/20104/15-а.

Так, з спірного рішення вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано період протягом вересня 1997 року грудня 2003 року (крім періоду роботи з серпня по жовтень 2001 року), оскільки відсутні документи про систему оподаткування, сплату страхових внесків, або документи, передбачені п.4 Порядку №637. Страховий стаж за період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року обчислено за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині, що стосуються зарахування до її страхового стажу періоди підприємницької діяльності з серпня по жовтень 2001 року та з 01.01.2004 року по 21.12.2007 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем враховано до страхового стажу позивача, а спірне рішення не містить відмови у зарахуванні вказаного стажу.

Так, позивачем на підтвердження здійснення підприємницької діяльності надано до суду: довідку Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області №1 від 16.03.2012 року, відповідно до якої позивач стояла на обліку в Новомосковській об`єднаній державній податковій інспекції, як особа, яка займалася підприємницькою діяльністю, з 1997 року по 2007 рік, являлась платником фіксованого податку.

Відповідно до архівної довідки Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 07.04.2023 року №П-103 встановлено, що в рішенні виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів від 10.09.1997 року №880 є відомості про реєстрацію підприємницької діяльності ОСОБА_2 . Інші відомості про періоди здійснення підприємницької діяльності в документах архівного фонду Новомосковської міської ради та її виконавчого комітету за 1997-2007 роки відсутні

При цьому, позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження сплати страхових внесків за періоди з вересня 1997 року по серпень 2001 року та з листопада 2001 року по грудень 2003 року.

Водночас, позивачем не надано визначених законодавством торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідки про сплату страхових внесків.

Позивачем не надано доказів про те, що будучи фізичною особою-підприємцем ним були сплачені страхові внески, а сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу даного періоду підприємницької діяльності.

Відомості з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи, є підтвердженням здійснення позивачем підприємницької діяльності, але ці документи не підтверджують факт сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом.

За відомостями у довідці Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 15.04.2008 року №171-52г про результати невиїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2005 року по 24.12.2007 року та проведеною перевіркою порушень не встановлено.

Суд зазначає, що період перевірки був зарахований позивачу до її страхового стажу, вказана довідка не містить інформації щодо сплати страхових внесків за періоди з вересня 1997 року по серпень 2001 року та з листопада 2001 року по грудень 2003 року.

Також, вказана довідка не може бути прийнята судом в якості належного доказу в силу наступного.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2ст.73 КАС України)

Згідно ст. 76КАСУкраїнидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на визначений законодавством перелік документів на підтвердження сплати страхових внесків за період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування, надані позивачем документи не є належними і достатніми доказами.

Надана позивачем довідка податкового органу лише підтверджує факт здійснення позивачем підприємницької діяльності і сплату податків з 2005 року по 2007 рік та не підтверджує сплату страхових внесків (єдиного внеску).

Аналогічні висновки викладені Верховним судом у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Колегія суддів погодилась з судами попередніх інстанцій щодо неврахування в якості доказів підтвердження сплати страхових внесків договорів оренди торгового місця за 1996 рік 1997 рік, торгових патентів з 2000 - 2004 роки та довідки ДПІ у Московському районі м. Харкова від 08 червня 2016 року, в якій зазначено що за період з 01 липня 1993 року по 31 грудня 2003 року заборгованість по податкам та обов`язковим платежам відсутня, копій квитанцій про сплату ПДВ, прибуткового податку, оскільки зазначені документі підтверджують факт здійснення позивачем підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування та відсутність заборгованості по податкам, проте не є належними доказами в підтвердження сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом.

Отже, факт перебування позивача на податковому обліку і відсутність заборгованості по податкам не є належними доказами саме сплати страхових внесків.

За вказаних обставин, суд погоджується з відповідачем -2, що у нього не було законних підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності за періоди з вересня 1997 року по серпень 2001 року та з листопада 2001 року по грудень 2003 року.

Отже, враховуючи наведене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу оскаржуваного позивачем періоду здійснення підприємницької діяльності з вересня 1997 року по серпень 2001 року та з листопада 2001 року по грудень 2003 року, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, м.Миколаїв, вул.Морехідна, 1, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв