Справа № 380/3083/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Справа № 380/3083/23 пров. № А/857/11201/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач Качмара В.Я.,

суддів Довгополова О.М., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року (суддя Кедик М.В., м.Львів, повний текст складено 26 травня 2023 року), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської митниці (далі Митниця) в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ в/о начальника Митниці від 06.02.2023 № 73-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» (далі Наказ №73-дс).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позивачем не належно здійснено виконання своїх посадових обов`язків та дотримання вимог законодавства при їх виконанні, а тому Наказ №64-дс є підставним та правомірним.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не довів правомірності своїх дій при прийнятті спірного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що наказом Митниці від 27.12.2022 № 335-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2 » порушено дисциплінарне провадження стосовно державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Митниці (далі Посада, м/п відповідно) ОСОБА_1 на підставі доповідної записки начальника відділу митного оформлення «Стрий» митного поста «Львів-південний» Митниці О. Марчишина від 16.12.2022 №7.4-28/11-01/331, за фактами, викладеними у доповідній записці.

Відповідно до Наказу відповідача від 26.09.2022 № 157 «Про проведення перевірки з окремих питань» із змінами, для з`ясування обставин можливого недотримання посадовими особами відділів митного оформлення Митниці вимог законодавства України та нормативно-правових актів при здійсненні митного контролю та оформлення товарів, транспортних засобів, про що складено відповідний акт про результати перевірки з окремих питань від 16.12.2022 № 7.4-28-10-01/75/330 (далі Акт перевірки).

Згідно з Актом перевірки за результатом опрацювання зауважень, викладених у доповідній записці директора Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Держмитслужби Д. Падуна від 15.09.2022 №15-01/818 (вх. №31846/4-08 від 19.09.2022) встановлено наявність випадків недотримання норм Закону України від 24.03.2022 за № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» (далі Закон № 2142-ІХ) та пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України (далі МК). Так, при опрацюванні зазначених у доповідній записці оформлених ЕМД із застосуванням преференції за кодом «311» встановлено випадки неправомірного звільнення від оподаткування транспортних засобів, фактично ввезених на митну територію України до дати набрання чинності Законом № 2142-ІХ.

Згідно з пункту 6.2.3 Акту перевірки, перевіркою встановлено, що Посада, ОСОБА_1 за митною декларацією від 11.04.2022 № UA209180/2022/006395 здійснене митне оформлення товару « 1. Легковий автомобіль, бувший у використанні, призначений для використання на дорогах загального користування, для перевезення пасажирів, марки: FORD, модель: FIESTA, рік випуску-2018, модельний рік-2019,дата введення в експлуатацію - 01.01.2019, ідентифікатор: 2FADP4BJ2KM101637, № кузова: НОМЕР_1 , № двигуна: невизначений, двигун - бензин, об`єм - 1596 см3, колісна формула - 4x2, місць включаючи водія - 5, дверей -4.» із наданням звільнення від оподаткування митними платежами (код пільги « 311»).

Всі митні формальності за даною митною декларацією здійснено ОСОБА_1 (ОНП Львівської митниці № 556, ПМК № 556).

Позивачем, всупереч пунктів 4.5, 4.9 розділу IV «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/2167; далі Порядок №631), не було здійснено належної перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні за МД від 11.04.2022 №UA209180/2022/006395, що призвело до несплати митних платежів (безпосередньо під час митного оформлення) у загальній сумі 37663,70 гривень.

Аналогічні порушення допущено при митному оформленні транспортних засобів за митними деклараціями від 11.04.2023 №№ UA209180/2022/006361, UA209180/2022/006373, від 12.04.2022 №UA209180/2022/006809, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007763.

Митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 11.04.2022 №№ UA209180/2022/006395, UA209180/2022/006361, UA209180/2022/006373, від 12.04.2022 № UА209180/2022/006809, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007763 здійснено Посада, ОСОБА_1 з порушенням умов, визначених Законом №2142 -XI, з порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 292 МК та пунктів 4.5, 4.9 розділу IV Порядку №631, що призвело до надання преференцій на суму 208110,41 грн.

Зазначене свідчить про можливе вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другою статті 65 Закону України «Про державну службу» (далі Закон 889-VIII), а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.

Наказом № 73-дс до Посада, ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 8 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 цієї ж статті).

За правилами статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби (ч. 1).

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина друга).

Згідно з приписами статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (частина перша).

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша статті 77 Закону №889-VIII).

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частина друга).

Відповідно до оскарженого Наказу №64-дс до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Як видно з матеріалів справи, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, на думку відповідача у діях ОСОБА_1 полягає в тому, що: митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 11.04.2022 №№ UA209180/2022/006395, UA209180/2022/006361, UA209180/2022/006373, від 12.04.2022 № UА209180/2022/006809, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007763 здійснено позивачем з порушенням умов, визначених Законом №2142 -XI, пункту 2 частини першої статті 292 МК та пунктів 4.5, 4.9 розділу IV Порядку №631, що призвело до надання преференцій на суму 208110,41 грн, а транспорті засоби ввезені на територію України 23.02.2022, 25.02.2022, 25.03.2022 відповідно.

Законом №2142-IX (який набрав чинності 06.04.2022) внесено до Податкового кодексу України (далі ПК) такі зміни:

У розділі XX «Перехідні положення»: пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Також, цим Законом №2142-ІХ згідно з «Прикінцевими та перехідними положеннями», внесено зміни до МК у розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення»: доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту:

« 9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом 2142-ІХ, але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Згідно з статтею 1 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 3 МК визначено особливості застосування законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, і частиною 1 цієї статті передбачено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Відповідно до частини 4 статті 3 МК у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Частиною першою статті 4 МК встановлено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:

ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку;

вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку митних органів України;

митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури;

митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання;

митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення;

митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи;

- пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення;

підприємство - будь-яка юридична особа, а також громадянин-підприємець;

товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно зі статтею 74 МК митний режим імпорту (випуску для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Статтею 270 МК встановлено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Відповідно до статті 278 МК, пункту 187.8 статті 187 та пункту 216.4 статті 216 ПК датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі мита) у разі ввезення товарів на митну територію України є зокрема дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Статтею 281 МК передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України зокрема - у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом.

Згідно з статтею 292 МК митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України:

1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами;

2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано;

3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Статтею 294 МК встановлено, що об`єкт та база оподаткування митними платежами під час переміщення товарів через митний кордон України визначаються відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України.

Згідно з статтею 295 МК митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи. Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання митному органу митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення.

Частиною першою статті 300 МК встановлено, що умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до підпункту 17.1.4 пукнту 17.1 статті 17 ПК платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 30.1. статті 30 ПК встановлено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Згідно з пунктом 30.2 цієї статті - підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пунктом 30.3. статті 30 ПК передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Виходячи з наведених вище норм, апеляційний суд підтримує висновок суду першої інстанції про те, що навіть якщо транспортні засоби, були пропущені через митний кордон України в пункті пропуску до набрання чинності Закону №2142-IX, вказане не позбавляло платника податків використати податкову пільгу під час здійснення митного оформлення цих товарів, 11.04.2022 12.04.2022 та 13.04.2022, в період дії Закону №2142-IX, оскільки згідно з пунктом 30.3 статті 30 ПК передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Згідно з частиною третьою статті 75 МК для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; 2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; 3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, при імпорті товари не просто переміщуються через митний кордон України, а саме випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відтак, декларування та митне оформлення товарів за митними деклараціями від 11.04.2022 №№ UA209180/2022/006395, UA209180/2022/006361, UA209180/2022/006373, від 12.04.2022 № UА209180/2022/006809, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007763 здійснено правомірно, з дотриманням митного законодавства України, зокрема Закону №2142-IX.

Крім того, до матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_3 , який був керівником відділу ВМО № 2 МП Митниці в квітні 2022 року, в яких він зазначає, що проведено консультації зі спеціалізованими підрозділами митниці та було прийнято рішення про можливість проведення таких митних оформлень із застосуванням податкової пільги.

Крім того, правомірність митних оформлень за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 було підтверджено в/о заступником начальника Львівської митниці М. Терьохіном листом від 22.04.2022 № 7.4.-17/4/77/7, а саме керівник митного органу зазначив, що «митне оформлення транспортних засобів, за вищевказаними митними деклараціями, здійснено відповідно до вимог чинного законодавства».

Аналогічна позиція відображена в листі в.о. начальника Львівської митниці Д. Меньшикова від 03.08.2022 № 7.4-1-25/4/14952 «Про надання інформації», в якому зазначено, що на думку МПКМВ та МТРЗЕД при звільненні від оподаткування товарів, що ввозяться на умовах Закону №2142-IX підлягають сплаті до Державного бюджету митні платежі нараховані на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Таким чином, оскаржуваний Наказ №64-дс прийнятий необґрунтовано, безпідставно, з помилковим тлумаченням норм матеріального права, а відтак останній обґрунтовано визнаний судом першої інстанції протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (набуло статусу остаточного 10.15.2011) Європейський Суд з прав людини зазначив (цитата наводиться без посилань на інші справи): «… що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (…).

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 9 жовтня 2023 року.