Справа № 620/1873/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1873/23 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Оксененка О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державна судова адміністрація України. в якому просила суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди з 01 по 31 грудня 2021 року, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 в розмірі 2 102 грн;

зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 по 31 грудня 2021 року включно суддівську винагороду, у відповідності до вимог статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021, що складає 2 270 грн, з урахуванням індексу інфляції та раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів;

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди з 01 січня по 31 грудня 2022 року, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2022 в розмірі 2 102 грн;

зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року включно суддівську винагороду, у відповідності до вимог статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2022, що складає 2 481 грн, з урахуванням індексу інфляції та раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання нарахувати та виплатити всю суму суддівської винагороди відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України;

зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджується з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 та просить скасувати таке, та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказує на необхідність залишення без розгляду частини позовних вимог, оскільки за період з 01 січня по 01 грудня 2021 року включно вже було подано інший позов до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду 04.07.2022 у справі № 620/3089/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДСА України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Також, відповідач вказує, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка складає 2 102 гривні.

Відтак, ДСА України та Територіальне управління, як органи державної влади діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що, причина обрання відповідачем саме цього розміру прожиткового мінімуму, є не самовільні дії, а пряма вказівка вказаних законів. До того ж, вказані закони, є чинним, неконституційним не визнавався та не скасовувався, а тому підлягає виконанню.

Як зазначено в статті 130 Конституції України, розмір суддівської винагороди встановлюється Законом. Таким чином. Конституція України прямо вказує, що встановлювати розмір суддівської винагороди може тільки Закон. Відповідно це відноситься до компетенції та повноважень законодавця. Законодавець це питання вирішив на користь розміру прожиткового мінімуму - 2 102 гривень.

Отже, відповідач, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX та Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX, якими визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 гривні.

Крім того, пунктом 45 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку бюджетного періоду. Тому, щороку на початку нового бюджетного періоду на адресу Територіального управління місцеві загальні суди направляють свої штатні розписи за підписом голови суду, керівника апарату. Штатний розпис є тим документом, на підставі якого Територіальне управління здійснює нарахування та виплату суддівської винагороди. Штатний розпис є тим документом, на підставі якого Територіальне управління здійснює нарахування та виплату суддівської винагороди.

Штатним розписом Сосницького районного суду Чернігівської області станом 01.01.2021 посадовий оклад судді визначався з розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн, становив 63 060 грн та штатним розписом Сосницького районного суду Чернігівської області станом на 01.01.2022 посадовий оклад судді визначався з розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн, становив 63 060 грн. Тобто, всі розрахунки до кошторису були зроблені з розрахунку прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102 грн, та відповідно фонд суддівської винагороди як на 2021 рік так і на 2022 рік не передбачав інші види розрахунків.

Крім того, Голова суду погоджуючи штатний розпис, так і Територіальне управління лише виконували норму закону, який є чинним та неконституційним не визнавався.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка працює на посаді судді Сосницького районного суду Чернігівської області.

За період, з 01.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 31.12.2022 суддівську винагороду позивачці нараховано та виплачено відповідачем, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 року та січня 2022 року в розмірі 2 102 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що розпорядники бюджетних коштів, мали першочергово забезпечити виплату суддівської винагороди у повному обсязі за рахунок видатків Державного бюджету України на 2021 та на 2022 рік на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя та під час розрахунку річного фонду суддівської винагороди судів Чернігівської області визначити необхідний та достатній розмір річного фонду суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 2 270 грн та 2 481 грн відповідно

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо тези апеляційної скарги про необхідність залишення без розгляду частини позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 1 ст. 319 КАС України встановлює, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як встановлено колегією суддів з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 620/3089/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

У даній справі рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 позов задовольнити повністю:

визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області щодо виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 01.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 в розмірі 2102,00 грн;

зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 01.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 в розмірі 2270,00 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2023 апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року - залишено без змін.

Зважаючи на те, що частиною позовних вимог у даній справі є визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди з 01 по 31 грудня 2021 року, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 в розмірі 2 102 грн та зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , за період з 01 по 31 грудня 2021 року включно суддівську винагороду, у відповідності до вимог статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021, що складає 2 270 грн, з урахуванням індексу інфляції та раніше виплачених сум і з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів, колегія суддів не вбачає підстав для залишення таких без розгляду. Оскільки рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у справі № 620/3089/22 задоволені тотожні позовні вимоги, але за інший період.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 130 Конституції України встановлює, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

На виконання частин 1 та 2 ст. 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частин 2 та 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня - 2189 гривень, з 01 липня - 2294 гривні, з 01 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 01 січня - 1921 гривня, з 01 липня - 2013 гривень, з 01 грудня - 2100 гривень;

дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2395 гривень, з 01 липня - 2510 гривень, з 01 грудня - 2618 гривень;

працездатних осіб: з 01 січня - 2270 гривень, з 01 липня - 2379 гривень, з 01 грудня - 2481 гривня;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 01 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 01 січня - 1600 гривень;

осіб, які втратили працездатність: з 01 січня - 1769 гривень, з 01 липня - 1854 гривні, з 01 грудня - 1934 гривні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні;

працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів: з 1 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень;

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Як не заперечується учасниками справи, суддівська винагорода позивачки у період грудня 2021 року та з 01.01.2022 по 31.12.2022 обчислена з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн.

Так, однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 04.12.2018 № 11 -р/2018.

Як вказано вище, виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402-VIII. При цьому норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

З 30.09.2016 набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі - Закон № 1401-VIII). Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції.

Зокрема, Конституція України у редакції Закону № 1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Як зазначено вище, п. 1 ч. 3 та п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Статтею 130 Конституції України закріплено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV) прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років;

дітей віком від 6 до 18 років;

працездатних осіб;

осіб, які втратили працездатність.

Отже, у змісті ст. 1 Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону № 966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Як вбачається з вказаного вище, Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді". Також, судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

В той же час, приписи Законів України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та "Про Державний бюджет України на 2022 рік", разом із встановленням на 01.01.2021 та 01.01.2022 прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2 270 грн та 2 481 грн відповідно, був введений новий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2 102 грн.

В той же час, зміни до Закону № 1402-VIII та Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму чи розширення переліку видів такого не вносилися, відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

Так, у постанові від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21 Верховний Суд зазначив, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права "спеціальний закон скасовує дію загального закону" (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis ), тобто Закону № 1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

Відтак, колегія суддів вважає, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 та 01.01.2022 в розмірі 2 270 грн та 2 481 грн відповідно, на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102 грн), у спірний період, на підставі Законів України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та "Про Державний бюджет України на 2022 рік" є неправомірною.

Аналогічну правову позицію у побідних правовідносинах висловив Верховний Суд у постановах від 22.06.2023 по справі № 400/4904/21, від 12.07.25023 у справі № 140/5481/22, від 21.09.2023 у справі № 380/25627/21.

Відтак, колегія суддів вважає, що мотиви та доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

О.М. Оксененко