Справа № 348/1416/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 348/1416/23 пров. № А/857/14216/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі № 348/1416/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської міської територіальної громади про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя в 1-й інстанції Тимощук О.Л.,

час ухвалення рішення 19.07.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 16.06.2023 звернулася в Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області з позовною заявою до Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області, в якій просить:

- визнати протиправним рішення сесії Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 19.04.2022;

- зобов`язати голову Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області скасувати рішення №1033-15/22 від 19.04.2022 про продовження оренди ТОВ Надвірнянський цегельний завод земельної ділянки площею 5,0405 га (кадастровий номер :05:001:0126), що розташована на території Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області до вирішення всіх спорів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІФ №09-01-2/00041 від 24.03.1995 вона є власником земельної ділянки площею 0,1188 га. Однак рішенням Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 19.04.2022 переукладено на новий строк (5 років) з ТОВ Надвірнянський цегельний завод договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0126, яка накладається на належну позивачу земельну ділянку. Оскільки на теперішній час не врегульовано межі земельних ділянок, ОСОБА_1 позбавлена права користуватися належною земельною ділянкою, що порушує її право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України. Позивач, посилаючись на статтю 386 ЦК України, звертає увагу на забезпеченні державою рівного захисту прав усіх суб`єктів права власності та на право власника, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, звернення до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. ОСОБА_1 вважає, що Надвірнянська міська територіальна громада Івано-Франківської області своєю бездіяльність не вирішила спору, а навпаки спірним рішенням посилила його, у зв`язку з чим позивач звернулася до суд з цим позовом.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.06.2023 справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 348/1416/23.

Така ухвала мотивована тим, що заявлені у цій справі позовні вимоги не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт наголошує, що ухвала суду не відповідає встановленим вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналогічна позиція висвітлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 у справі № 819/362/16.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2018 у справі № 826/27224/15, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Також визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у даній справі є визнання протиправним рішення сесії Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 19.04.2022 та зобов`язання голови Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області скасувати рішення №1033-15/22 від 19.04.2022 про продовження оренди ТОВ Надвірнянський цегельний завод земельної ділянки площею 5,0405 га (кадастровий номер :05:001:0126), що розташована на території Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області.

Аналіз заявлених позовних вимог вказує на те, що позивач не погоджується із правомірністю продовження оренди ТОВ Надвірнянський цегельний завод земельної ділянки площею 5,0405 га (кадастровий номер :05:001:0126), оскільки така земельна ділянка накладається на належну позивачу земельну ділянку площею 0,1188 га.

За таких обставин предметом спору в цій справі є законність оренди ТОВ Надвірнянський цегельний завод земельної ділянки площею 5,0405 га (кадастровий номер :05:001:0126), що свідчить про приватноправовий характер спірних правовідносин.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки судді суду першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддя суду першої інстанції, вирішуючи вказане процесуальне питання, мав достатні підстави для висновку про неможливість розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 243, 308, 311, 312, 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі № 348/1416/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 09.10.2023 року