Справа № 380/4815/20
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4815/20 пров. № А/857/13509/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Довгополова О.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

представника позивача Гомзяка І.А.,

представника відповідача Павлій І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі № 380/4815/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі, зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції прийнято суддею Гулик А.Г. в м. Львові Львівської області 12.06.2023 о 14:30 год., повний текст судового рішення складено 19.06.2023), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області (далі також ГУ МВС України у Львівській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 09.09.2020, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 25.05.2020 № 1271о/с, яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС від 06.11.2015 № 1388 «Про організаційно-штатні питання» звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС у Львівській області на підставі пункту 63 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з 25.05.2020;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області вчинити певні дії, а саме: поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на службі в посаді, з якої незаконно звільнено, з 25.05.2020;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області вчинити певні дії, пов`язані із переведенням ОСОБА_1 на службу до батальйону спеціального призначення ГУ Національної поліції у Львівській області, а саме: скерувати його в розпорядження ГУ НП у Львівській області для подальшого проходження служби на посаді фельдшера;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 20.02.2020 по день прийняття судового рішення відповідно до вимог частини другої статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці», пунктів 2, 5, 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 , за заподіяну йому незаконним звільненням з роботи моральну шкоду у розмірі 604940 грн.

Судом першої інстанції залучено як співвідповідача Державну казначейську службу України та як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Національної поліції у Львівській області (далі також ГУ НП у Львівській області).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідач перебуває в стадії ліквідації та має правонаступника. Саме відповідач повинен був запропонувати позивачу наявні вакантні посади, що ним зроблено не було. Позивачу не роз`яснювалося про необхідність подати рапорт для продовження служби в Національній поліції. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно скасовано проведення раніше призначеної психологічної експертизи.

Відповідач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 з 01.05.2015 проходив службу в ГУ МВС України у Львівській області на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області.

Наказом від 30.07.2015 № 542 о/с ОСОБА_1 звільнено з 31.07.2015 зі служби в органах внутрішніх справ з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області на підставі п.63 «і» (у зв`язку з непроходженням випробування в період іспитового строку) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2016 у справі № 813/5960/15 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: скасовано наказ від 30.07.2015 № 542о/с про його звільнення, поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області з 31.07.2015.

На виконання постанови суду від 15.01.2016 у справі № 813/5960/15 наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України від 05.02.2016 № 968 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області з 31.07.2015.

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 25.04.2016 № 980о/с скасовано наказ від 30.07.2018 № 542о/с в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Пунктом 3 наказу від 25.04.2016 № 980о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС України від 06.11.2015 № 1388 «Про організаційно-штатні питання» з 06.11.2015.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду № 813/1822/16 від 16.11.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017, скасовано наказ відповідача від 25.04.2016 № 980 о/с та поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області з 06.11.2015.

Одночасно з поновленням ОСОБА_1 на займаній посаді в органах внутрішніх справ з ГУ МВС України у Львівській області стягнуто на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2016 по 16.11.2016 в сумі 39820,20 грн., з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Наказом від 11.04.2017 № 1028 о/с скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 від 25.04.2016 № 980 о/с та поновлено його зі звільненої посади з 07.11.2015.

Наказом від 11.04.2017 № 1042 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області на підставі п. 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 07.11.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі № 813/2916/17 визнано протиправним та скасовано наказ від 11.04.2017 № 1042, поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015; стягнуто з ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 59730,30 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

На виконання рішення суду від 20.02.2018 у справі № 813/2916/17 наказом № 1140 о/с від 19.04.2018 позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області з 07.11.2015.

Наказом від 19.04.2018 №1141 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області на підставі п. 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 07.11.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі № 813/2110/18 визнано протиправним та скасовано наказ від 19.04.2018 № 1141 о/с про звільнення; поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області з 07.11.2015; стягнуто з ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 77933,82 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

На виконання рішення суду від 16.10.2018 у справі № 813/2110/18 наказом № 1176 о/с від 02.11.2018 позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області з 07.11.2015.

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 02.11.2018 № 1178 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС України від 06.11.2015 № 1388 «Про організаційно-штатні питання» з 07.11.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі № 1340/5691/18 визнано протиправним та скасовано наказ від 02.11.2017 № 1178 о/с про звільнення та поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015. Стягнуто з ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18203,52 грн., з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

На виконання рішення суду від 04.03.2019 у справі № 1340/5691/18 наказом № 1222о/с від 03.05.2019 позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС у Львівській області з 07.11.2015.

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України від 03.07.2019 № 1227 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади за пунктом 63 «з» /через скорочення штатів/ з 03.07.2019.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 1.380.2019.004001 визнано протиправним та скасовано наказ від 03.07.2019 № 1227о/с про звільнення та поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС у Львівській області з 04.07.2019.

На виконання рішення суду від 20.02.2020 у справі № 1.380.2019.004001 наказом від 06.03.2020 № 1261 о/с позивача поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС у Львівській області з 04.07.2019.

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 25.05.2020 № 1271о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказу МВС від 06.11.2015 № 1388 «Про організаційно-штатні питання» звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з посади фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУМВС у Львівській області на підставі пункту 63 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з 25.05.2020.

Вважаючи наказ голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 25.05.2020 № 1271о/с протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі також Закон № 580-VIII), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до пункту 1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII останній набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Згідно з пунктом 8 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

У силу вимог пункту 9 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

На підставі пункту 10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Зазначені в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу на те, що надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі.

Тобто, наданню згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції.

Відповідно до підпункту «з» пункту 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту «з» пункту 63 Положення № 114.

Відповідач листом від 06.03.2020 року № 1022/05/13-2020 «Про виконання рішення суду» скеровано на поштову адресу позивача рекомендованим листом наказ ГУ МВС України у Львівській області від 06.03.2020 року № 1261о/с, Попередження про можливе майбутнє звільнення та Роз`яснення щодо можливого подальшого працевлаштування. Зазначене поштове відправлення вручене позивачу 24.03.2020 року, що підтверджується скріншотом результату відстеження поштового відправлення Укрпошти № 394.

Також листом від 06.03.2020 № 1022/05/13-2020 позивача повідомлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 1.380.2019.004001 його поновлено на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області. Роз`яснено необхідність прибути до ГУ МВС України у Львівській області з трудовою книжкою для внесення відповідних записів. Водночас, позивача проінформовано, що у зв`язку з набранням з 07 листопада 2015 року законної сили Законом № 580-VIII втратив чинність Закон України «Про міліцію», внаслідок чого ліквідовані органи міліції, зокрема і ГУМВС України у Львівській області.

Крім того, власноруч виконаною розпискою позивач підтвердив отримання ним попередження про скорочення та майбутнє вивільнення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, ліквідувавши як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ.

У зв`язку з ліквідацією органів внутрішніх справ України Міністерство перетворилось на цивільне відомство та наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1390 в ньому було скорочено всі атестовані посади, тобто посади, які заміщувались особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, позивача попереджено про наступне звільнення з органів внутрішніх справ.

У той же час, положеннями спеціального законодавства, a саме нормами Закону № 580-VIII не врегульовано процедуру звільнення в зв`язку зі скороченням штатів, та дотримання трудових гарантій такої особи, тому необхідно субсидіарно застосувати до спірних правовідносин окремі положення Кодексу Законів про працю (далі КЗпП України).

У силу вимог статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Таким чином, виходячи із тлумачення вказаних норм, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які цей працівник може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 та підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08 травня 2019 року у справі № 806/1175/17 та від 13 лютого 2020 року у справі № 810/1564/17.

Таким чином, законодавство України передбачає певну процедуру звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Зокрема, звільнення у зв`язку із скороченням штату можливе, якщо роботодавцем вжито всіх заходів щодо переводу працівника на іншу посаду шляхом запропонування працівнику, що звільняється, всіх вакансій, на які може претендувати особа з урахуванням її фаху, кваліфікації, досвіду трудової діяльності, а також у випадках, коли неможливо перевести працівника з його згоди на іншу роботу, або коли працівник відмовився від такого переведення.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду питання подальших трудових відносин з відповідачем ОСОБА_1 роз`яснено, що в структурних підрозділах ГУ МВС України у Львівській області відсутні вакантні посади, які можуть бути ним заміщені, оскільки ГУ МВС України у Львівській області перебуває у стані припинення.

Позивачу запропоновано взяти участь в оголошених конкурсах для вступу на службу в поліцію. Звернуто увагу позивача на те, що за більш детальною інформацією щодо проведення конкурсів можна ознайомитися на офіційному сайті:https://nabir.np.gov.ua/index.php?r=recruitment/index. Також за посиланням https://career.gov.ua/site/vacantions-search розміщено інформацію з приводу вакантних посад державної служби.

Враховуючи висновки Львівського окружного адміністративного суду, викладені у рішенні від 20.02.2020 у справі № 1.380.2019.004001, член ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області З. Булаш звернулася з доповідною запискою до голови вказаної комісії, яку в подальшому скеровано до ГУ НП у Львівській області листом від 14.04.2020 № 411/32/01-2020. У вказаній доповідній записці, зокрема запропоновано розглянути можливість зарахування позивача до лав органів поліції.

Листом від 04.05.2020 № 1647/13/01-2020 начальник управління кадрового забезпечення ГУ НП у Львівській області повідомив відповідача про наступне: 1) ГУ НП у Львівській області не є правонаступником ГУ МВС України у Львівській області; 2) посада фельдшера батальйону патрульної служби міліції штатним розписом ГУ НП у Львівській області не передбачена; 3) за наявності у ОСОБА_1 бажання проходити службу в поліції, він може взяти участь у конкурсі.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про виявлення позивачем бажання (наміру) прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад державних службовців МВС України та/або конкурсі на прийняття на службу в поліцію.

У свою чергу, небажання особи брати участь у конкурсі на заміщення вакантних посад для служби у лавах Національної поліції за умови, що такий порядок вступу на службу в органах поліції передбачений нормами чинного законодавства, не може бути підставою для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та, відповідно, його поновлення на посаді.

Такі правові висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2020 року (справа № 0540/5961/18-а), від 11 червня 2020 року (справа № 821/303/17), від 09 вересня 2021 року у справі № 640/11863/19.

Тобто відповідачем було попереджено позивача про можливість взяти участь у конкурсі на державну службу або в конкурсі на вступ на службу в органах поліції.

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону № 580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 815/70/16, від 27 лютого 2020 року у справі № 826/27239/19, від 09 вересня 2021 року у справах №№ 821/303/17 та 640/11863/19.

Колегія суддів вважає, що відповідачем обов`язок щодо попередження позивача про майбутнє звільнення через скорочення штатів виконано у повному обсязі, водночас запропоновано вакантні посади, на які останній міг бути призначений за результатами проходження відповідного конкурсу.

При цьому, в силу прямої вказівки Закону № 580-VIII після поновлення позивача на посаді на підставі судового рішення, відповідач був позбавлений можливості залишити позивача працювати на відповідній посаді в ГУ МВС України у Львівській області або органах Національної поліції (без конкурсного відбору).

Позивач також не скористався правом бути прийнятим на службу в поліцію у встановленому Законом № 580-VIII порядку - шляхом проходження конкурсу, оскільки ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції на надано будь-яких доказів виявлення ним наміру прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад державних службовців МВС України та/або конкурсі на прийняття на службу в поліцію.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку щодо правомірності звільнення позивача на підставі пункту 63 «з» Положення № 114 та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позову.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Апеляційний суд відкидає, як безпідставні, покликання апелянта на неправильне застосування судом першої інстанції при вирішенні справи відповідної практики Верховного Суду.

На думку колегії суддів апеляційного суду рішення Верховного Суду, на які є покликання в оскаржуваному судовому рішенні, стосуються правовідносин, які є схожими тим, щодо яких вирішується даний спір, а тому такі покликання є абсолютно доречними.

Доводи апелянта про те, що йому ніхто не роз`яснював необхідності подавати рапорт для продовження служби в органах поліції, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається протилежне.

До того ж, Закон № 580-VIII містить пряму вказівку на необхідність такого волевиявлення особами, що проходили службу в міліції та мають бажання продовжити службу в Національній поліції.

З приводу доводів апелянта про непроведення експертизи слід зазначити, що судом першої інстанції за клопотанням позивача 28.10.2020 року було призначено судову психологічну експертизу.

В подальшому провадження у справі неодноразово зупинялося та поновлювалося у зв`язку з клопотаннями експертної установи про необхідність надання додаткових матеріалів та забезпечення явки позивача для проведення психологічного обстеження.

Через ненадання таких матеріалів та неявку позивача для дослідження експертною установою матеріали справи були повернуті до суду.

Крім того, хронологія розгляду справи свідчить, що судом першої інстанції були вжиті всі необхідні дії для проведення експертизи за клопотанням позивача, проте саме з вини останнього така експертиза не була проведена.

Апеляційний суд розцінює, що позивач, зловживаючи процесуальними правами, вчинив дії, спрямовані на затягування розумних строків розгляду справи.

Також апеляційний суд зауважує, що дана справа може бути вирішена без проведення психологічної експертизи, про що судом зазначено в ухвалі від 28.09.2023 року про відмову у призначенні експертизи.

Відтак, не вбачає жодних порушень процесуальних прав позивача внаслідок непроведення психологічної експертизи.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі № 380/4815/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. М. Довгополов
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 09.10.2023