Справа № 520/17963/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Севастьяненко К.О.

09 жовтня 2023 р. Справа № 520/17963/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі по тексту ГУ ПФУ в Харківській області) в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення від 04.08.2021, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 74% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату його пенсії з урахуванням всіх основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, відсоткова надбавка за вислугу років - 50%, надбавка за особливості проходження служби - 65%, надбавка за службу в режимних об`єктах - 10%, премія - 41%, відповідно до довідки про грошове забезпечення від 04.08.2021, починаючи з 01.04.2019;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з основного розміру 74% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 ;

Позивач також просив суд провести розподіл судових витрат, стягнув на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5904,00 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 908.00 грн.

На підтвердження, понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач до позовної заяви додав : договір про надання правової допомоги від 20.04.2021; акт прийняття-передачі наданих послуг від 16.09.2021; довідку про факт сплачених коштів клієнтом від 16.09.2021; ордер про надання правничої допомоги від 16.09.2021.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач, в відзиві на позовну заяву, окрім іншого, вказував, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або державних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Особливості виконання судових рішень про стягнення з Державного бюджету України коштів, боржником за яким є державний орган ( підприємство, установа, організація) визначено Законом України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволено.

Судовим рішенням визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про грошове забезпечення від 04.08.2021, з урахуванням основних га щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 74% до 70% сум грошового забезпечення.

ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всіх основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, відсоткова надбавка за вислугу років - 50%, надбавка за особливості проходження служби - 65%, надбавка за службу в режимних об`єктах - 10%, премія - 41%, відповідно до довідки про грошове забезпечення від 04.08.2021 №ФХ89990, починаючи з 01.04.2019.

ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з основного розміру 74% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018.

За рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь позивача стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 908.00 грн.

При ухваленні указаного судового рішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції не вирішувалось.

Представник заявника Заботін В.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду по справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що аналізуючи мотивувальну та резолютивну частину рішення суду, вважає, що судом повністю не вирішено питання щодо вимоги : "стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФУ у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5904 грн.", що зазначена в п.5 прохальної частини позовної заяви. Відповідні докази подані разом з позовною заявою та знаходяться в матеріалах.

Клопотання про зменшення розміру судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не заявлялось.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2022 задоволено частково заяву про ухвалення додаткового рішення суду по справі.

На користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000.00 грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 5904.00грн не є співмірною та прийшов до висновку про необхідність присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 2000.00 грн.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду, ГУ ПФУ в Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій з посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про стягнення судових витрат в повному обсязі.

Зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату правових послуг не є співмірним зі складністю справи та можливим об`ємом виконаних фахівцем у галузі права робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має врахувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених у суді першої інстанції витрат на правову допомогу представником позивачем надано до матеріалів справи копії наступних документів: договір про надання правової допомоги від 20.04.2021; акт прийняття-передачі наданих послуг від 16.09.2021; довідку про факт сплачених коштів клієнтом від 16.09.2021; ордер про надання правничої допомоги від 16.09.2021.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 20.04.2021 вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку 30% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»» 656.00 грн. за 1 годину роботи адвоката.

Відповідно до п. 4.2 договору про надання правової допомоги від 20.04.2021 оплата за цим договором здійснюється не пізніше 5-ти календарних днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвоката. Такий рахунок за вибором адвоката може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або електронним листом на електронну поштову скриньку клієнта.

Відповідно до п. 4.5 договору про надання правової допомоги від 20.04.2021 за результатами надання юридичної допомоги/правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін.

Відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг від 16.09.2021 адвокатом Заботіним В.В. були надані позивачу послуги з правової (правничої) допомоги, які полягали в наступному:

- консультація клієнта, узгодження правової позиції - витрачено - 1 год., вартість 656.00 грн.;

- складання адвокатського запиту до ГУ ПФУ в Харківській області (збір доказів), аналіз відповіді на запит витрачено 2 год., вартість 1312.00 грн.;

- аналіз нормативно-правових актів законодавства України щодо пенсійного забезпечення та практики судів витрачено - 2 год., вартість 1312.00 грн.;

- підготовка та подання до Харківського окружного адміністративного суду позову про визнання дій ГУ ПФУ в Харківській області протиправними та зобов`язання вчинити певні дії витрачено- 4 год., вартість 2624.00 грн.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката складає 5904.00 грн.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

На виконання ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Так, представник відповідача в відзиві на позовну заяву заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням наведеного та зважаючи на доводи, які викладені ГУ ПФУ в Харківській області у відзиві на адміністративний позов, аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, проаналізувавши зроблений представником позивача розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, з урахуванням співмірності витрат на оплату послуг адвоката, враховуючи, що сама по собі справа є нескладною, а спірні правовідносини - не новими у судовій практиці, а тому підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлена сума винагороди є неспівмірною, у зв`язку з чим заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 2000.00 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija vs. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц