Справа № 420/317/22
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/317/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Грецька, буд. 44, оф. 207), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Кредобанк (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ) про визнання протиправною та скасування постанови від 15.12.2021 року № 67872394 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Грецька, буд. 44, оф. 207), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Кредобанк (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову про розшук майна боржника від 15.12.2021 року №67872394;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича скасувати заходи розшуку майна боржника, а саме автомобіля марки MITSUBISHI, модель OUTLANDER, 2018 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом відновлення виконавчого провадження, здійснення заходів щодо скасування розшуку майна боржника та подальшого зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

17.01.2022 року (вх. №3133/22) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про відкладення розгляду справи.

14.01.2022 року (вх. №3011/22) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

14.01.2022 року (вх. №3012/22) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про долучення доказів.

18.01.2022 року (вх. №3838/22) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

20.01.2022 року (вх. №4582/22) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

21.01.2022 року (вх. №4723/22) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про виклик свідків.

21.01.2022 року (вх. №4724/22) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення провадження по справі.

21.01.2022 року (вх. №4760/22) представником позивача до канцелярії суду подані письмові заперечення.

Ухвалою від 21.01.2022 року зупинено провадження у справі.

07.02.2022 року (вх. №8026/22) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 10.02.2022 року продовжено строк зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 01.07.2022 року призначено судове засідання на 21.07.2022 року.

18.07.2022 року (вх. №ЕП/20109/22) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 21.07.2022 року продовжено строк зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 03.08.2022 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 03.08.2022 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою від 02.10.2023 року призначено судове засідання для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 10.10.2023 року поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження № 67872394, в рамках якого було винесено оскаржувану постанову від 15.12.2021 року про розшук майна боржника. Позивач вважає, що вказана постанова про оголошення майна боржника в розшук, в рамках виконавчого провадження №67872394, винесена з порушенням норм чинного законодавства України, в тому числі через відсутність доказів вжиття відповідачем заходів з встановлення місцезнаходження транспортного засобу, а також не надіслання оскаржуваної постанови поштою позивачу.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судове засідання 10.10.2023 року сторони по справі не з`явились, сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

13.12.2021 року до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. від АТ «КРЕДОБАНК» надійшла заява від 07.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №4885 від 18.11.2021 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 654 927,98 грн.

Також, у вказаній заяві, просили накласти арешт та оголосити у розшук транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER, д.р.н. НОМЕР_2 .

Постановою від 13.12.2021 року відкрито виконавче провадження №67872394 за виконавчим написом №4885 від 18.11.2021 року, за яким АТ «КРЕДОБАНК» - є стягувачем, а ОСОБА_1 боржником, сума заборгованості 654 927,98 грн.

В подальшому, зокрема, відповідачем прийнято постанови від 15.12.2021 року про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника (оскаржувана постанова).

Не погодившись з діями відповідача у виконавчому провадженні №67872394 та винесеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 02.02.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, відповідно до Закону №1404 виконавчий напис приватного нотаріуса від 09.07.2021 за №17086 (далі - виконавчий напис) є виконавчим документом, який може бути пред`явлений до примусового виконання.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Згідно частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

За приписами частини 2 статті 5 Закону № 1404-VIII приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено права виконавця під час здійснення виконавчого провадження: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 Закону № 1404-VIII ст. 40 у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання органами Національної поліції.

Між тим, аргументуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач посилається на протиправність виконавчого напису №4885 від 18.11.2021 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., як підстави вчинення відповідачем виконавчих заходів.

Як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, в провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа № 522/24946/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Так, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 01.07.2022 у справі №522/24946/21 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №4885 від 18.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, за яким звернуто стягнення на рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: автотранспорт, марка і модель автотранспорту MITSUBISHI OUTLANDER, 2018 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1998, колір чорний, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк», що становить загальну суму 654 927,98 грн.

Задовольняючи позовну заяву та визнаючи таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.11.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, зареєстрований у реєстрі за №17086, суд зазначив, що на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримував, а сам виконавчий напис вчинений на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався.

Відповідно до Постанови Одеського апеляційного суду по справі №522/24946/21 від 27.07.2023 року Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2022 року скасовано, ухвалено нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання виконавчого напису №4885 від 18.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виконавчий напис Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною №4885 від 18.11.2021 року, що став підставою для відкриття виконавчого провадження ВП №67872394 та вчинення відповідачем у справі наступних заходів з його примусового виконання, судовим рішенням не визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином оскаржена позивачем постанова від 15.12.2021 року про розшук майна боржника в межах виконавчого провадження ВП №67872394 скасуванню не підлягає.

Щодо решти позовних вимог, враховуючи, що підстави для скасування постанови від 15.12.2021 року про арешт майна боржника, суд вважає їх передчасними та заявлені на майбутнє, в зв`язку з чим відсутні підстави для їх задоволення.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Грецька, буд. 44, оф. 207), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Кредобанк (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ) про визнання протиправною та скасування постанови від 15.12.2021 року № 67872394 та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2023 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.