Справа № 160/10184/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10184/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року по справі №160/10184/23 (головуючий суддя Калугіна Н.Є.)

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 20.02.2023 №101 про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №196 о/с від 27.02.2023 Департаменту патрульної поліції про звільнення інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти № 3 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 27.02.2023;

- стягнути за рахунок державних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 27.02.2023 по день фактичного розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, оскільки в його діях був відсутній склад дисциплінарного проступку, а також було порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначав, що під час чергування екіпажом був зупинений автомобіль SUZUKI VITARA, державний знак НОМЕР_1 , під час перевірки якого встановлено, що останній знаходиться у розшуку державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно з постановою про розшук майна боржника від 01.12.2022 №9. Водій автомобіля надала для огляду позивачу через застосунок «Дія» та «ПРИВАТ 24», квитанції про сплату заборгованості та повідомила, що вона зверталась до державного виконавця про скасування арешту, після чого позивач вже не спілкувався з вказаною громадянкою, а разом з іншим інспектором ОСОБА_2 спілкувався з пасажиром автомобіля та виконував передбачені законодавством функції. З водієм спілкувався ОСОБА_3 і про що саме позивачу не відомо. В подальшому від керівництва позивачу та ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_3 нібито узяв якісь грошові кошти з водія автомобіля, що і послугувало підставою для проведення службової перевірки, однак, позивачу за даним фактом нічого не відомо, жодного протоколу відносно нього не складалось. Після чого керівництво повідомило, що позивач нібито вчинив дисциплінарний проступок, та буде звільнений з поліції. 27.02.2023 року позивач заступив на чергування о 08.00 годині, отримав зброю та екіпірування, а о 14.00 годині йому зателефонували та повідомили, що його звільнено зі служби. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та необ`єктивними, оскільки підстав для притягнення його до відповідальності не було, оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим, винесеним без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не містить достатніх доказів вчинення дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що зупинивши транспортний засіб у зв`язку із порушенням водієм вимог Правил дорожнього руху, поліцейські повинні були діяти відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та встановивши, що транспортний засіб перебуває у розшуку за відповідною постановою державного виконавця, поліцейські повинні були керуватись нормами, якими визначений, зокрема, порядок затримання транспортних засобів. Доводи позивача, що особа водія нібито сплатила суму штрафу не скасовує дії відповідної, прийнятої уповноваженою особою, постанови про оголошення майна боржника в розшук та не скасовує обов`язок поліцейського, який виявив розшукуваний транспортний засіб, діяти відповідно до визначеного чинним законодавством порядку. Діючими нормативно- правовими актами поліцейським не надано повноважень щодо прийняття рішень про доцільність чи недоцільність затримання транспортного засобу, оголошеного у розшук уповноваженими органами, при виявленні такого транспортного засобу, а вирішення таких питань є компетенцією лише того органу (його посадової особи), яким прийнято рішення про розшук. Суд встановив, що матеріалами справи доведено наявність в діянні позивача недотримання службової дисципліни та, відповідно, складу дисциплінарного проступку, а також відповідність встановлених комісією обставин із обраним видом дисциплінарного стягнення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що в порушення вимог п. 2 Розділу І Положення №893 матеріали службового розслідування не містять наказу про створення дисциплінарної комісії. Натомість в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 з приводу подій, що мали місце за участі позивача при зупинені та перевірці автомобіля SUZUKI VITARA, державний знак НОМЕР_2 , і які підтверджують відсутність в діях позивача дисциплінарного проступку. Позивач наполягає, що при проведенні службового розслідування відповідачем безпідставно не було надано оцінки характеризуючим матеріалам щодо ОСОБА_1 , відповідно до яких останній позитивно характеризується та виконує свої професійні обов`язки на високому рівні, доган та порушень службової дисципліни не має, стягнень також не має. Також не було надано оцінку поясненням ОСОБА_5 , який надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 . Позивач звертає увагу, що у самому висновку службового розслідування зафіксовано, що за наявними матеріалами службового розслідування не вдається у повному обсязі і беззаперечно встановити факт можливого отримання неправомірної вигоди. Будь-яких доказів проведення слідчих дій, розслідування наведеного у висновку факту чи оголошення підозри ОСОБА_1 за фактом отримання неправомірної вигоди чи намагання такої відповідач суду не надав. Жодного протоколу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності щодо будь-яких корупційних правопорушень відповідачем також не надано. За таких обставин позивач вважає, що висновком службового розслідування не підтверджено та достовірно не встановлено фактів порушення позивачем присяги працівника поліції, статей 24, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», за які його було звільнено з поліції.

Позивач, його представник у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - старший лейтенант ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції .

Наказом ДПП № 195 о/с від 27.02.2023 інспектора взводу № 1 роти №3 батальйону №1 Управління старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Підставою для звільнення позивача став наказ ДПП від 20.02.2023 № 101 «Про застосування до працівників ДПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарних стягнень», який видано за результатами службового розслідування, призначеного наказом ДПП від 27.01.2023 № 212 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» за фактом порушення позивачем службової дисципліни, що мало місце 27.01.2023.

За висновком службового розслідування, складеного та затвердженого 10.02.2023, в діях позивача встановлена наявність складу дисциплінарного проступку, суть якого полягає в порушенні вимог п. 1 ч.1 ст. 18, п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, п. 1 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, п. 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102.

В ході службового розслідування відповідачем встановлено, що 27.01.2023 наряд поліції, у складі якого перебував позивач, на службовому автомобілі ТОУОТА PRIUS, номерний знак НОМЕР_3 , виконували службові обов`язки у м. Дніпро. Під час патрулювання по вул. Набережна Перемоги, 82 виявили правопорушення, вчинене водієм автомобіля SUZUKI VITARA під керуванням ОСОБА_6 , крім того встановили, що вказаний автомобіль розшукується Слобожанським відділом державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Проте, за результатами розшуку вказаного транспортного засобу поліцейські вказаного наряду, в тому числі позивач, не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу та не забезпечили його зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме пунктом 1 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, і згідно з абзацом шостим пункту 1 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, а також не здійснили провадження у справі про адміністративне правопорушення, не прийняли рішення про застосування адміністративних стягнень, згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію». Водночас, під час виявлення і зупинки 27.01.2023 автомобіля SUZUKI VITARA зазначені поліцейські не проводили відеозйомку в порушення пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026.

Матеріали службового розслідування містять письмові пояснення позивача, якими підтверджено факт зупинення ним під час чергування в складі екіпажу автомобіля SUZUKI VITARA, державний знак НОМЕР_4 , під час перевірки якого було встановлено, що даний автомобіль знаходиться у розшуку державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно з постановою про розшук майна боржника від 01.12.2022 №9. Позивач вказує, що водій автомобіля надала для огляду ОСОБА_1 , через застосунок «Дія» та «ПРИВАТ 24», квитанції про сплату заборгованості та повідомила про те, що вона зверталась до державного виконавця про скасування арешту. Про подальший розвиток подій позивачу невідомо.

Також у висновку службового розслідування містяться відповідні відомості, зокрема, щодо відсутності у позивача дисциплінарних стягнень, тривалості проходження ним служби в органах Національної поліції, а також службова характеристика позивача, надана його керівником.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».

Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Згідно із преамбулою вказаного Закону цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту).

Згідно ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (п.1).

Згідно з ч. 1 ст. 11, ст. 12 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади (п. 6 ч.4 ст.13).

В спірному випадку факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку встановлений службовим розслідуванням, призначеним наказом ДПП від 27.01.2023 № 212 і оформленим відповідним висновком, зазначеним вище.

При цьому, як вбачається з наказу ДПП від 27.01.2023 № 212, цим наказом також утворено дисциплінарну комісію та визначено її склад, що спростовує доводи позивача в апеляційній скарзі, що матеріали службового розслідування не містять наказу про створення дисциплінарної комісії.

За приписами ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до п.4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

В спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було допущено порушень процедури призначення та/або проведення службового розслідування відносно позивача. Суд першої інстанції правильно встановив, що під час службового розслідування комісією розглядались пояснення учасників подій, в тому числі пояснення позивача, їх службові характеристики, відеозапис з місця події, про що складено акт перегляду відеозапису, посадові інструкції учасників подій, біографічні довідки а також документи, які причетні до обставин події. Цим документам надана відповідна оцінка у висновку за результатами службового розслідування.

І саме під час службового розслідування встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

За наслідками проведеного службового розслідування зроблено висновки про порушення позивачем п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В даному випадку, в ході службового розслідування встановлено і підтверджується позивачем, що зупинений поліцейськими за порушення Правил дорожнього руху автомобіль SUZUKI VITARA розшукується Слобожанським відділом державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно пояснень позивача, особа яка керувала автомобілем, надала для огляду, через застосунок «Дія» та «ПРИВАТ 24», квитанції про сплату заборгованості та повідомила про те, що вона зверталась до державного виконавця про скасування арешту.

За таких обставин позивач вважає, що вилучення вказаного автомобіля з урахуванням сплаченого штрафу призвело б до порушення права власності, до того ж особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень.

Така позиція позивача щодо подій, які стались 27.01.2023, з огляду на наявну компетенцію та визначені законом процедури, не відповідає вимогам чинного законодавства, як правильно зауважено відповідачем.

Згідно ч.3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 37 цього Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення у розшук.

Пунктом 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», що також передбачено абзацем шостим пункту 1 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Отже, будучи належним чином обізнаним про знаходження транспортного засобу у розшуку, позивач разом з іншими поліцейськими його наряду не здійснив ані розгляду справи про адміністративне правопорушення, вчинене водієм (що стало підставою для зупинки транспортного засобу), ані визначених чинним законодавством дій, направлених на затримання такого транспортного засобу.

Відповідач правильно зазначає, що позивач не вжив жодних заходів щодо розгляду питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої законом, а також допустив подальший безперешкодний рух цього транспортного засобу, внаслідок чого своєчасне встановлення місцезнаходження цього майна та виконання постанови державного виконавця було унеможливлено.

Доводи позивача, що особа водія нібито сплатила суму штрафу не скасовує дії відповідної постанови, прийнятої уповноваженою особою, про оголошення майна боржника в розшук та не скасовує обов`язок поліцейського, який виявив розшукуваний транспортний засіб, діяти відповідно до визначеного чинним законодавством порядку. Діючими нормативно-правовими актами поліцейським не надано повноважень щодо прийняття рішень про доцільність чи недоцільність затримання транспортного засобу, оголошеного у розшук уповноваженими органами, при виявленні такого транспортного засобу, а вирішення таких питань є компетенцією лише того органу (його посадової особи), яким прийнято рішення про розшук.

Таким чином, за наведеного вище правового регулювання, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про правильність висновків дисциплінарної комісії про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Також, під час вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності комісією врахований факт публікації у відомому TELEGRAMM каналі з великим колом користувачів відеозапису, на якому записано обставини затримки поліцейськими, в тому числі, позивачем, автомобіля SUZUKI VITARA та активне спілкування із його водієм. Вказана відеопублікація за своїм змістом підриває довіру та авторитет Департаменту патрульної поліції і її працівників в очах громадськості.

З тексту Присяги, яку складає особа, яка вступає на службу в поліції, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Порушення Присяги слід розуміти скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 07 березня 2019 року у справі №819/736/18.

При цьому суд враховує, що предметом службового розслідування було вчинення, в тому числі, позивачем дисциплінарного проступку, який не підпадає під ознаки корупційного правопорушення. Доводи позивача, що підставою його звільнення з поліції стало порушення статей 24,38,42 Закону України «Про запобігання корупції» не відповідає фактичним обставинам справи, тому судом не приймаються.

Виходячи з встановлених в ході службового розслідування обставин, суд апеляційної інстанції вважає правильними доводи відповідача, що позивачем вчинено дії та допущено поведінку, яка не сумісна з вимогами, які пред`являються до особи, що проходить службу в поліції, а також наносить шкоду авторитету органів поліції в цілому.

Встановлені службовим розслідуванням обставини щодо порушення позивачем вимог статті 1 Дисциплінарного статуту, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», які підтверджені зібраними в ході проведення службового розслідування матеріалами, є самостійною і достатньою підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, тому є правильними висновки суду першої інстанції, що оскаржувані накази Департаменту патрульної поліції про накладення на позивача дисциплінарного стягнення та звільнення позивача зі служби в поліції прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для скасування цих наказів, відповідно, відсутні підстави для задоволення вимоги про поновлення позивача на посаді.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року у справі №160/10184/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко