Справа № 140/16772/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/16772/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спанрайз» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спанрайз» (далі ТзОВ «Спанрайз») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 29 травня 2023 року №UA205140/2023/000334/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару - нетканий матеріал спанбонд (далі товар) декларант в інтересах товариства 29 травня 2023 року подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) №23UA82U5, в якій митна вартість товару визначена за основним методом. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення від 29 травня 2023 року №UA205140/2023/000334/2 про коригування митної вартості товарів за резервним методом, внаслідок чого різниця митних платежів становить 188594,10 грн. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. При цьому у повідомленні митного органу не зрозумілі причини для витребування документів, перелік яких зазначений в статті 53 МК України, без обґрунтування, які складові митної вартості потрібно підтвердити та в чому полягають сумніви митного органу.

На думку позивача, у спірному рішенні відповідач безпідставно покликається на розбіжності у відомостях щодо умов оплати за товар в зовнішньоекономічному контракті та рахунку-фактурі, що не може бути підставою для витребування додаткових документів, бо не впливає на ціну товару. Відповідач також не врахував, що додаток від 18 липня 2022 року до контракту №2, зазначений в рахунку-фактурі від 26 березня 2023 року №56/ТЕХ 2023, раніше надавався митному органу під час митного оформлення попередньої партії товару. Позивач зазначив, що надана довідка про транспортно-експедиційні послуги є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товару й така була надана відповідачу, а тому для витребовування інших документів відсутні підстави. На аргументи у спірному рішенні про невідповідність вартості товару в рахунку-фактурі (24707,20 доларів США) та в декларації країни відправлення (104473,00) позивач зауважив, що остання не є первинним документом підтвердження митної вартості, а позивач не відповідає за її заповнення. Зміст помилково відсутньої технічної інформації митний орган не позбавлений встановити за допомогою решти інформації у тому ж документі або ж з інших пов`язаних документів. Ненадання заявки на перевезення також не може бути підставою для відмови в оформленні товару за першим методом визначення митної вартості, адже такий документ відсутній у переліку документів, наведеному в частині другій статті 53 МК України.

Позивач зазначив, що у спірному рішенні митний орган посилається на митну декларацію, ціну якої взято за основу, де вартість товару визначено на рівні 4,98 доларів США. Однак рішення прийняте всупереч положенням статей 54, 55, 64 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53 Кодексу; у рішенні не вказано джерела інформації, відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості (на обсяг партії товару, умов поставки, комерційних умов та ін.).

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Волинської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.48-58), зазначивши, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №23UA82U5 від 29 травня 2023 року відбулось автоматичне спрацювання декількох профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). У поданих документах було встановлено розбіжності, а тому у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом. Так у зовнішньоекономічному договорі (контракті) умовами платежу є передоплата, а розрахунки здійснюються у євро, тоді як в рахунку-фактурі вказано про оплату протягом 30 днів на розрахунковий рахунок продавця в доларах. Банківський платіжний документ не поданий до митного оформлення, як і додаток від 18 липня 2022 року до контракту №2, зазначений в рахунку-фактурі, банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, заявку на перевезення, яка за умовами договору від 18 вересня 2017 року №247 на надання транспортно-експедиційних послуг має подаватися на кожне окреме перевезення вантажу у міжнародному автомобільному сполученні. Крім того, відповідно до рахунка-фактури від 26 травня 2023 року №56/ТЕХ/2023 вартість товару становить 24707,2 доларів США, що суперечить вартості, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення від 26 травня 2023 року №23PL361010E1310777 104473,00. Відомості про товар у долучених податкових накладних від 07 лютого 2023 року №170, від 14 лютого 2023 року №171, від 28 лютого 2023 року №298 не співпадають із цією поставкою товару.

Відповідач зауважив, що від умов оплати товару залежить, які документи слід надати для підтвердження митної вартості товару, оскільки згідно з пунктом 4 частини другої статті 53 МК України платіжний документ подається, якщо рахунок сплачено. Хоч банківські реквізити не є істотною умовою договору, проте є його важливою складовою, адже ці реквізити ідентифікують контрагента. Виявлені розбіжності не були спростовані декларантом.

Відповідач наголосив, що наявність розбіжностей у документах є достатньою підставою у розумінні частини третьої статті 53 МК України для витребування додаткових документів. Відсутність достатніх відомостей для підтвердження митної вартості, неподання позивачем витребуваних документів, а також автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у митного органу права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості. У зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 МК України та митну вартість товару визначено за рівнем на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Держмитслужби, а саме на рівні 4,98 доларів США/кг за МД №UA110170/2023/000669 від 28 лютого 2023 року.

З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення відповідає вимогам митного законодавства, є законним та обґрунтованим.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

07 червня 2022 року між ТзОВ «Спанрайз» (покупець) та фірмою Texton S.A. (постачальник) було укладено контракт №2, за умовами якого останній передає право власності, а покупець приймає та оплачує за товар неткане полотно ПП спанбонд (а.с.72-73).

29 травня 2023 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару «Нетканий матеріал спанбонд, виготовлений за технологією гідрозплетіння штучних та синтетичних волокон, з поверхневою щільністю понад 25 г/кв.м, але не більш як 70 г/кв.м, без покриття, недубльований, не просочений, в рулонах: арт. 450Z03610001W СМС Texfil, 35 г/кв.м, стандарт, блакитний, колір 3.6, без домішок, розмір 1.6х1000 224 кг; арт. 201E00211101W Агро (УФ-стабілізований спанбонд), Plant-Protex, 50г/м2, натуральний/чорний колір 1.0/9.3, розмір 3.2х1500 4800 кг; арт. 201E09311101W Агро (УФ-стабілізований спанбонд), Plant-Protex, чорний колір 9.3, розмір 3.2х1500 - 5280 кг. Торгівельна марка «Texton», країна виробництва: Польща; Texton S.A.» декларант в інтересах ТзОВ «Спанрайз» подав МД №23UA82U5 (а.с.66). Фактурна вартість імпортованого товару становить 24707,20 доларів США (еквівалентно 903507,71 грн) (графи 12, 22 митної декларації). Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) на рівні 933507,71 грн (крім фактурної вартості враховано вартість перевезення на умовах FCA - Зґєж у сумі 30000,00 грн). До митної декларації додано (графа 44 МД): зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 07 червня 2022 року №2; доповнення від 26 травня 2023 року №28 до зовнішньоекономічного договору (контракту); рахунок-фактуру (інвойс) від 26 травня 2023 року №56/TEX/2023; пакувальний лист від 26 травня 2023 року №174/WzW/016/2023; прайс-лист виробника товару від 26 травня 2023 року; висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією, від 26 квітня 2023 року №Ц-358, від 10 травня 2023 року №Ц-414; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 26 травня 2023 року №PL/MF/AR 0366137; податкові накладні від 07 лютого 2023 року №170, від 14 лютого 2023 року №171, від 28 лютого 2022 року №298; договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезеннях вантажів у міжнародному сполученні та по території України від 24 травня 2023 року №240523; договір (контракт) від 18 вересня 2017 року №247; автотранспортну накладну від 26 травня 2023 року №0162058; довідку про вартість перевезення товару від 26 травня 2023 року №1; копію митної декларації країни відправлення №23PL361010Е1310777 від 26 травня 2023 року; лист отримувача від 19 травня 2023 року №157; МД №23UA31U4 від 01 лютого 2023 року, МД №23UA44U7 від 01 березня 2023 року, МД №23UA48U3 від 13 березня 2023 року, МД №23UA24U0 від 27 березня 2023 року (а.с.67-82, 84-91, 97-103). При внесення до графи 44 митної декларації вказано також відомості про документи, які відповідно до МК України не подаються митному органу одночасно з митною декларацією та зберігаються декларантом: доповнення від 18 липня 2022 року №1, від 04 жовтня 2022 року №2, договір від 12 жовтня 2017 року №12/10/17 про надання послуг митного брокера.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару, - за бажанням декларанта (а.с.93).

З відзиву на позов слідує, що декларант додатково надав доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18 липня 2022 року №1 (а.с.75). Листом від 29 травня 2023 року митний брокер повідомив, що можливостей для надання інших документів немає (а.с.82 зворот).

29 травня 2023 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000334/2 (а.с.30) та сформувала картку відмови №UA205140/2023/001831 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі картка відмови в митному оформленні випуску товарів) (а.с.31-32).

Як зазначено у графі 33 рішення від 29 травня 2023 року №UA205140/2023/000334/2, митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять такі розбіжності:

1) відповідно до пункту 2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 07 червня 2022 року №2 умовами платежу вказано передоплату, що суперечить умовам оплати в рахунку-фактурі від 26 травня 2023 року №56/ТЕХ/2023 оплата протягом 30 днів (до 25 червня 2023 року); також відповідно до пункту 5.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) розрахунки між сторонами здійснюються в євро. Зазначений розрахунковий рахунок продавця в договорі суперечить банківським реквізитам, зазначеним в рахунку-фактурі (USD);

2) банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару, не поданий до митного оформлення;

3) додаток від 18 липня 2022 року до контракту №2, зазначений в рахунку-фактурі від 26 травня 2023 року №56/ТЕХ/2023, не поданий до митного оформлення;

4) згідно з рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 26 травня 2023 року №149 оплата здійснюється до 26 травня 2023 року, однак банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, не поданий до митного оформлення;

5) відповідно до рахунка-фактури від 26 травня 2023 року№56/ТЕХ/2023 вартість товару становить 24707,20 доларів США, що суперечить вартості, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення від 26 травня 2023 року №23PL361010E1310777 104473,00;

6) податкові накладні від 28 травня 2023 року №298, від 14 лютого 2023 року №171, від 07 лютого 2023 року №170 не стосуються оцінюваного товару;

7) відповідно до пункту 2.6 договору (контракту) про перевезення від 18 вересня 2017 року №247 заявка є невід`ємною частиною до договору, однак документ не поданий до митного оформлення.

Через неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом на підставі статті 64 МК України згідно з рівнем на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні 4,98 доларів США за МД №UA110170/2023/000669 від 28 лютого 2023 року. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA14U9 від 29 травня 2023 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.33).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант разом із МД №23UA82U5 від 29 травня 2023 року подав документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару згідно з частиною другою статті 53 МК України: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 07 червня 2022 року №2 (а.с.72-74); рахунок-фактуру (інвойс) від 26 травня 2023 року №56/TEX/2023; специфікацію від 26 травня 2023 року до контракту від 07 червня 2022 року №28 (а.с.76) документи, що стосуються самого товару та підтверджують митну вартість (пункти 2, 3 частини другої названої статті), а також відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України - транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про перевезення оцінюваних товарів та їх вартість: договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезеннях вантажів у міжнародному сполученні та по території України від 18 вересня 20217 року №247 (а.с.8487), договір на перевезення від 24 травня 2023 року №240523 (а.с.87 зворот-89); автотранспортну накладну від 26 травня 2023 року №0162058 (а.с.102 зворот); довідку про вартість перевезення товару від 26 травня 2023 року №1 (а.с.90 зворот).

Додатково до митної декларації було додано: прайс-лист виробника від 26 травня 2023 року (а.с.82), пакувальний лист від 26 травня 2023 року №174/WzW/016/2023; висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією, від 26 квітня 2023 року №Ц-358, від 10 травня 2023 року №Ц-414 (а.с.100 зворот 102); копію митної декларації країни відправлення №23PL361010Е1310777 від 26 травня 2023 року (а.с.103), а також митні декларації про оформлення в режимі імпорту аналогічного товару - МД №23UA31U4 від 01 лютого 2023 року, МД №23UA44U7 від 01 березня 2023 року, МД №23UA48U3 від 13 березня 2023 року, МД №23UA24U0 від 27 березня 2023 року (а.с.67-71).

Так контрактом від 07 червня 2022 року №2 (а.с.72-73), укладеним між ТзОВ «Спанрайз» (покупець) та фірмою Texton S.A. (постачальник), визначено предмет та умови поставки товару, основні зобов`язання постачальника та покупця.

Відповідно до пункту 1.2 контракту поставка товару відбувається окремими партіями в асортименті та за ціною, визначеними відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 контракту валюта контракту євро. Вартість окремого постачання фіксується в інвойсі.

Доставка товару здійснюється на умовах FCA-Згєж (Інкотермс 2020) (пункт 4.1).

Сторони також узгодили, що для кожної партії товару постачальник надсилає покупцю електронною поштою пакет документів: комерційний рахунок-фактуру; пакувальний лист із специфікацією товару; міжнародну товарну накладну (CMR); копію експортної декларації ЕХ1; документ EUR_1 (пункт 4.3).

Оплата кожної партії товару здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника, зазначений у рахунку.

Також необхідно зазначити, що додатковою угодою від 18 липня 2022 року №1 внесено зміни до пункту 2.1 контракту від 07 червня 2022 року №2 та визначено, що валютою контракту є долар США. Крім того, пункт 5.1 викладено у новій редакції, за змістом якої будь-які розрахунки між сторонами здійснюються в доларах США. Ціна товару є сумою двох складових - середні значення індексу ІСІS РР Нomopolymer Injection з останньої п`ятниці місяця, що передує місяцю продажу, та націнки, визначеної в останню п`ятницю місяця, що передує місяцю, в який було розміщено замовлення (а.с.21).

Відповідно до рахунка-фактури від 26 травня 2023 року №56/TEX/2023 загальна вартість партії товару становить 24707,20 доларів США (а.с.23). Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну.

Ціна товару в рахунку-фактурі від 26 травня 2023 року №56/TEX/2023 (24707,20 доларів США) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA47U0 від 29 травня 2023 року (графа 22).

Митна вартість товару, поставка якого здійснювалася на умовах FCA - Зґєж (Польща), про що вказано у пункті 4.1 контракту та в рахунку-фактурі від 26 травня 2023 року №56/TEX/2023, окрім фактурної вартості включає витрати на транспортування оцінюваних товарів до митної території України, що відповідає пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.

Умови поставки FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Від обраного місця залежить і розподіл між сторонами ризиків і витрат, оскільки саме в цей момент вони переходять від продавця до покупця.

Як видно з автотранспортної накладної від 26 травня 2023 року №0162058 (а.с.102 зворот), перевезення вантажу здійснював перевізник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Відповідач не заперечує, що визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (30000,00 грн). Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією рахунком-фактурою від 26 травня 2023 року №149 про надання автотранспортних послуг у міжнародному сполученні за маршрутом Зґєж Київ (а.с.90), довідкою фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 від 26 травня 2023 року №1 про розподіл транспортних витрат: від міста Зґєж (Польща) до кордону України (Рава Руська) 30000,00 грн; від митного переходу «Рава Рська» до міста Васильків Київської області 38676,30 грн (а.с.90 зворот).

На аргументи відповідача у спірному рішенні та відзиві на позовну заяву про ненадання заявки на перевезення, передбаченої пунктом 2.4 договору від 18 вересня 2017 року №247 про надання транспортно-експедиційних послуг та договором від 24 травня 2023 року №240523, то тут необхідно передусім зазначити, що перший договір укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АС-Транс брок» (ТзОВ «АС-Транс брок») (перевізник) та ТзОВ Спанрпйз» (замовник). За цим договором замовник доручає, а перевізник приймає на себе перевезення чи організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом від свого імені, але за дорученням замовника та за рахунок останнього. Відповідно до пункту 2.7 договору підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR при міжнародному перевезенні вантажів або товарно-транспортна накладна при перевезенні вантажів територією України).

У свою чергу відповідно до договору від 24 травня 2023 року №240523, що був укладений між ТзОВ «АС-Транс брок» як експедитором та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як виконавцем, експедитор, діючи в інтересах та за кошти замовника залучає для перевезення вантажів автомобільним транспортом, доставляючи заявлені експедитором вантажі у пункт призначення.

Суд зазначає, що статтею 53 МК України визначений перелік документів, які подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і у такому переліку обов`язкових документів відсутні заявка на перевезення.

Основним документом, який підтверджує надання послуг, є CMR при міжнародному перевезенні вантажів, що обумовлено зазначеними вище договорами.

Ненадання заявки на перевезення (при тому що були надані обидва договори, рахунок-фактура на послуги з перевезення та довідка про розподіл витрат при перевезенні) не може бути підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом, оскільки з наданих документів можливо встановити вартість витрат на перевезення вантажів до кордону України.

Матеріали справи не містять додатка від 18 липня 2022 року №2 до зовнішньоекономічного контракту від 07 червня 2022 року №2, до якого укладено доповнення (додатки) від 18 липня 2022 року №1, від 04 жовтня 2022 року №2, від 26 травня 2023 року №28 (у картці відмови №UA205140/2023/001831 в митному оформленні випуску товарів зазначено, що такі були надані). Додатково на вимогу митного органу декларант надав повторно додаток від 18 липня 2022 року №1.

Цілком ймовірно, що в рахунку-фактурі постачальник допустив описку. Разом з тим зазначений рахунок-фактура містить вказівку на умови поставки (FCA-Зґєж) та умови оплати - протягом 30 днів після передачі товару.

Додатком від 04 жовтня 2022 року №2 до контракту від 07 червня 2022 року №2 (а.с.22) змінено умови оплати (пункт 2.3 контракту): умови платежу за цим контактом передоплата або оплата протягом 30 днів після відвантаження товару. Умови оплати кожної партії визначаються рахунком-фактурою на цю партію.

Отже, жодних розбіжностей щодо умов постачання та умов оплати надані документи не містять, а сумніви відповідача у достовірності визначення декларантом митної вартості товару є надуманими.

Наведеним пояснюється ненадання декларантом документа про оплату за товар згідно з рахунком-фактурою від 26 травня 2023 року №56/TEX/2023: на момент митного оформлення імпортованого товару (29 травня 2023 року) оплата товару не відбулася та термін оплати не закінчився, а відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, подаються для підтвердження митної вартості товарів якщо рахунок сплачено. Тобто, у цьому випадку несплата рахунку виключає можливість подання платіжних документів.

Суд також звертає увагу відповідача, що додатком від 18 липня 2022 року №1 до контракту від 07 червня 2022 року №2 визначено, що валютою контракту є долар США. Крім того визначено у новій редакції реквізити сторін (зокрема, банківські реквізити). Тому зауваження у відзиві на позов та у спірному рішення про те, що розрахунковий рахунок продавця в договорі суперечить банківським реквізитам, зазначеним в рахунку-фактурі від 26 травня 2023 року №56/ТЕХ/2023 (USD), вказує лише на поверхневе вивчення митним органом документів, поданих до митного оформлення декларантом.

У рішенні відповідач вказав, що вартість товару в рахунку-фактурі від 26 травня 2023 №56/ТЕХ/2023 (24707,20 доларів США) суперечить вартості, зазначеній в копії митної декларації країни відправлення від 26 травня 2023 року №23PL361010E1310777 - 104473,00. Однак тут необхідно зауважити, що у митній декларації країни відправлення від 26 травня 2023 року №23PL361010E1310777 не вказано, у якій валюті вказано статистичну вартість товару. Офіційний валютний курс Народного Банку Польщі (NB Polski) (за посиланням https://index.minfin.com.ua/ua/exchange/archive/nbp/2023-05-26/) станом на 26 травня 2023 року визначає курс валют: за 1 долар США - 4,2156 польських злотих. Якщо конвертувати вартість партії товару 24707,20 доларів США у польські злоті, то матимемо 104155,67 польських злотих. Очевидно, що статистична вартість у митній декларації країни відправлення від 26 травня 2023 року №23PL361010E1310777 визначена у польських злотих (з урахуванням курсової різниці).

Поряд з тим окремі недоліки у заповненні декларації країни відправлення не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Тож будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації, конвертованої в іншу валюту, ніж та, що визначена контрактом і у якій позивач здійснювала оплату товару, у цьому разі обумовлена застосуванням курсу валют, а не заниженням ціни товару згідно з первинними документами, виданими продавцем.

Суд наголошує, що порядок формування ціни товару виробником (постачальником) сторонами зовнішньоекономічного контракту від 07 червня 2022 року №2 визначений у пункті 5.1 (зі змінами згідно з додатком від 18 липня 2022 року №1). Специфікація від 26 травня 2023 року до контракту та прайс-лист виробника станом на цю дату містять актуальну ціну на момент формування рахунка-фактури від 26 травня 2023 року №56/ТЕХ/2023. Згідно з долученими до митної декларації експертними висновками від 26 квітня 2023 року №Ц-358, від 10 травня 2023 року №Ц-414 ціна товару відповідає ринковій (а.с.100 зворот 102).

Відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд повторює, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту, може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Теж саме стосується вимоги про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) та про надання виписки з бухгалтерської документації, страхових документів.

У розглядуваному випадку товар придбавався у виробника та у картці відмови у митному оформленні випуску товару відповідач сам зазначив, що надано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів.

Відповідач не обґрунтував необхідність надання позивачем висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, при тому, що декларант до митної декларації надавав експертні висновки від 26 квітня 2023 року №Ц-358, від 10 травня 2023 року №Ц-414, прайс-лист виробника.

Незрозумілою є і вимога про надання ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів. На чому ґрунтуються умовиводи митного органу про наявність у позивача ліцензійного чи авторського договору, відзив на позов, спірне рішення пояснень не містять.

Витребовуючи виписку з бухгалтерської документації, відповідач також не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

На думку суду, митна вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами.

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД №UA110170/2023/000669 від 28 лютого 2023 року), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару (а.с.95), що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Необхідно зазначити, що у наведеній митній декларації митна вартість товару визначена відразу за резервним методом, а не на підставі первинних документів. Оцінюваний товар був іншої торгівельної марки.

Також відповідач залишив поза увагою ту обставину, що позивач неодноразово ввозив на митну території України товар, придбаний безпосередньо у виробника, про що до митного оформлення надавалися МД №23UA31U4 від 01 лютого 2023 року, МД №23UA44U7 від 01 березня 2023 року, МД №23UA48U3 від 13 березня 2023 року, МД №23UA24U0 від 27 березня 2023 року (а.с.67-71), у якій митна вартість визначена за основним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На переконання суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 29 травня 2023 року №UA205140/2023/000334/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Таким чином, таке рішення підлягає скасуванню як протиправне, а позов належить задовольнити повністю.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2263,13 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2023 року №334-МВ, укладеного між Адвокатським бюро «Повразюк та партнери» (далі - Адвокатське бюро) та ТзОВ «Спанрайз» (а.с.34-35), акта (звіту) прийому наданих послуг від 12 червня 2023 року (а.с.36), платіжної інструкції від 13 червня 2023 року №490 на суму 10000,00 грн (а.с.37).

Так відповідно до акта (звіту) прийому наданих послуг від 12 червня 2023 року Адвокатським бюро надано послуги з підготовки позовної заяви до адміністративного суду щодо оскарження рішення Волинської митниці від 29 травня 2023 року №UA205140/2023/000334/2; їх вартість становить 10000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову, а також вважає, що акт (звіт) прийому наданих послуг не містить відомостей щодо конкретних дій, вчинених адвокатом, та про час, витрачений для надання відповідних послуг (а.с.56-57).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що предметом позову є рішення про коригування митної вартості, яке складено за наслідками митного декларування однієї партії товарів; спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню і застосуванню, не передбачають; ця справа є справою незначної складності.

Виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, та заперечення відповідача справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Звертаючись до суду, позивач з урахуванням приписів частини третьої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» при поданні позову в електронній формі сплатив судовий збір у сумі 2263,13 грн (із застосуванням коефіцієнта пониження розміру ставки судового збору), що підтверджується платіжною інструкцією від 25 червня 2023 року №184 (а.с.12), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.43).

Таким чином, оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 5263,13 грн (2263,13 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та 3000,00 грн - витрати на правничу допомогу).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спанрайз» (03191, місто Київ, вулиця Луценка Дмитра, будинок 15, ідентифікаційний код юридичної особи 41482988) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 29 травня 2023 року №UA205140/2023/000334/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спанрайз» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 5263,13 грн (п`ять тисяч двісті шістдесят три грн 13 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк