Справа № 754/18831/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- скасувати постанову серії 1АВ № 03375462 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено:

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 03375462 від 15.11.2021 винесену старшим інспектором з особливих доручень ВУСАФППДР УБДР ДПП Герц Ольгою Андріївною, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Апелянт вказує, що з відео знімків, наданих до суду першої інстанції, вбачається транспортний засіб позивача, який здійснює рух в смузі для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена суцільною лінією розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія), перетин якої забороняється.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

20 вересня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому позивач повністю підтримує правову позицію та висновки суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема, позивач вказує, що апелянт не обґрунтував в чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів судом першої інстанції.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, старшим інспектором з особливих доручень ВУСАФППДР УБДР ДПП Герц Ольгою Андріївною, розглянуто дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 016-0519 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серія 1АВ № 03375462 від 15.11.2021, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП.

За змістом вказаної постанови 15.11.2021 о 13.28 годині за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 36, було зафіксовано транспортний засіб PEUGEOT 301, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом - ОСОБА_1 здійснила рух смугою для маршрутних транспортних засобів, що позначена дорожнім знаком 5.11, чим порушив пункт 17.1 Правил дорожнього руху.

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що відповідачами не надано доказів, які б підтверджували вчинення позивачем вказаного порушення ПДР. Посилання відповідача на запис з технічного засобу Каскад 016-0519, на якому зафіксовано, що позивач заїхав на смугу для маршрутних транспортних засобів, суд приймає до уваги, але зазначає, що такий запис не фіксує безпосередньо вчинення позивачем відповідного правопорушення, натомість з фото-таблиць, наданих позивачем зафіксовано, що позивач мав намір повернути, тому заїхав на смугу для маршрутних транспортних засобів, тому він дотримався вимог ПДР, якими прямо передбачено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини (п.п. 5.11, 17.2 ПДР).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо протиправності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КпАП України порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 17.1. ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно до п. 5.11 розд. 33 ПДР України дорожні знаки «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідно до п. 17.2 ПДР України, водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Колегія суддів враховує, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 7 статті 258 КпАП України передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КпАП України протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КпАП України).

Згідно ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові зазначено, що 15.11.2021 о 13.28 годині за адресою: м. Київ, бульв. Дружби Народів, 36, було зафіксовано транспортний засіб PEUGEOT 301, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом - ОСОБА_1 здійснила рух смугою для маршрутних транспортних засобів, що позначена дорожнім знаком 5.11, чим порушив пункт 17.1 Правил дорожнього руху.

Правопорушення зафіксовано технічним засобом Каскад 016-0519, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 та має сертифікат відповідності.

Матеріали справи свідчать, що факт порушення водієм транспортного засобу PEUGEOT 301, номерний знак НОМЕР_1 , ПДР України підтверджується електронними доказами, а саме: DVD-R диском на якому знаходяться фотознімки фіксації події правопорушення, а також відеозапис (а.с. 44).

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що на фотознімках міститься інформація, необхідна для встановлення факту вчинення правопорушення: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати вчинення правопорушення; фото фіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; фіксація факту руху автомобіля по смузі громадського руху, яка позначена суцільною лінією дорожньої розмітки; напрямок руху автомобіля.

Крім того, колегією суддів досліджено як фотознімки фіксації події правопорушення, так і відеофрагмент, наданий відповідачем (а.с. 44), з якого вбачається, що на момент фіксації порушення автомобіль PEUGEOT 301, номерний знак НОМЕР_1 вже перетнув суцільну лінію розмітки смуги для руху маршрутних транспортних засобів і здійснював рух саме нею.

На переконання суду апеляційної інстанції, помилковими є висновки суду першої інстанції та доводи позивача про те, що останній згідно вимог п. 17.2 ПДР України мав намір повернути, тому заїхав на смугу для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, оскільки у спірному випадку фотознімками, наявними в матеріалах справи, чітко підтверджується, що на місці події правопорушення, де здійснював рух транспортний засіб позивача, смуга для руху маршрутних транспортних засобів була відокремлена не переривчастою лінією дорожньої розмітки, а суцільною, а відтак ОСОБА_1 порушено пункт 17.1 ПДР України, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови та відсутність правових підстав для її скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, послався на приписи п. 17.2 ПДР України та виходив з того, що позивач хоч і заїхав на смугу для маршрутних транспортних засобів, однак, мав намір повернути, що свідчить про дотримання ПДР, однак, Деснянським районним судом м. Києва не враховано, що приписи п. 17.2 ПДР України передбачають, що водій, який повертає праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. Однак, в межах спірних правовідносин, наданими фотознімками та записом відеофіксації підтверджується, що позивач здійснював рух смугою для руху маршрутних транспортних засобів, яка була відокремлена суцільною лінією дорожньої розмітки, а не переривчастою, що виключає можливість застосування до позивача вищевказаних приписів, на які здійснив посилання суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма