Справа № 932/5040/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 932/5040/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року (суддя Кудрявцева Т.О.) в справі № 932/5040/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановиВ:

ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВМ № 00004791 від 23 грудня 2021 року за частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року позов задоволено, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00004791 від 23 грудня 2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрите; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн., а всього 16 073,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що відсутність в постанові опису обставин, встановлених під час розгляду справи (повної маси транспортного засобу (далі ТЗ), смуги руху, напрямку руху, категорії ТЗ, типу ТЗ, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями ТЗ, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі, допустимі габаритно-вагові параметри ТЗ для проїзду на даній ділянці дороги) ставить під сумнів правомірність постанови, позаяк судом першої інстанції не обґрунтовано, яким чином відсутність тих чи інших відомостей в постанові спростовує факт перевищення нормативних параметрів маси, що встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Зауважує, що зміст постанови відповідає вимогам чинного законодавства, в постанові викладена суть правопорушення, чітко вказано про рух ТЗ із перевищенням нормативних параметрів, а саме перевищення навантаження на здвоєнні осі ТЗ на 20,6% (6,973 т).

Є необґрунтованими посилання на додаток 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27 вересня 2021 року, оскільки цією інструкцією затверджено лише форму постанови, а не вимоги до її змісту.

Товарно-транспортна накладна, на яку послався суд першої інстанції, не є тим документом, що однозначно підтверджує масу ТМЦ, які перевозились.

Автоматична фіксація не передбачає здійснення розрахунків, складання інших документів, а у долученій до справи картці габаритно-вагового контролю наявний повний перелік відомостей про зафіксовані параметри ТЗ.

Доводи позивача про перевезення сипучого вантажу, який міг рухатися, тому маса не є сталою, є неправильними, адже перевізник має дотримуватися відповідних параметрів.

Судом першої інстанції не враховано наданих відповідачем доказів направлення постанови на адресу позивача та її повернення за закінченням терміну зберігання 22 лютого 2022 року, тому вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованим, не підтверджений належними доказами.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. У відзиві позивачем заявлено про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу, отриману нею під час апеляційного перегляду справи, в розмірі 20 000,00 грн.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2021 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Н.Г. розглянуто відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WAGA-WIM35, зав.№7, та зафіксовано, що 26 жовтня 2021 року о 14 годині 29 хвилин за адресою: М-04 км 186+237 Донецька область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 41.400, номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 20,6% (6,973 тон), чим порушено вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху України. Стосовно відповідальної особи, керівника юридичної особи - власника автомобіля, позивача ОСОБА_1 складено постанову ВМ № 00004791 від 23 грудня 2021 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 34 000 грн.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу позивача та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів, не доведено, чи врахована похибка при винесенні постанови, у постанові не описано розрахунку перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, тобто матеріали справи не містять належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Також суд першої інстанції визнав доведеним факт надання адвокатом правових послуг позивачу та дійшов висновку, що заява про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволенню.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорту, зафіксоване в автоматичному режимі, старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєсник Н.Г. серії ВМ № 00004791 від 23 грудня 2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132№ КУпАП, яке полягає у тому, що 26 жовтня 2021 року о 14 годині 29 хвилин за адресою: М-04 км 186+237 Донецька обл., зафіксовано транспортний засіб марки MAN TGS 41.400, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 20,6% (6,973 тон) (а.с. 17).

Постанова містить відомості про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, WAGA-WIM35, зав.№7, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк дії - № UA.TR.113-0619/05F-21, до 22 липня 2022 року.

Постанова не містить фактичних зафіксованих параметрів ТЗ.

Інформаційна карта габаритно-вагового контролю містить додаткову інформацію щодо зафіксованих параметрів ТЗ (а.с. 149).

Додані відповідачем до відзиву на позовну заяву фотознімки містять зображення ТЗ у русі (а.с. 161-163).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353-ХІІ), відповідно до частини першої статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У розумінні Закону № 2344-ІІІ великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктами б) в) пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тони) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

в) навантаження на вісь: на одинарну вісь - 11,5 т для доріг державного значення; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 для доріг державного значення; від 1 до 1,3 метра 16 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни, 19 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни, 23 т для доріг державного значення, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т для доріг державного значення.

Частиною другою статті 132№ КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року (далі Порядок № 1174).

Пунктом 7 Порядку № 1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

За змістом пункту 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати:

вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу;

вимірювання загальної маси транспортного засобу;

визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій;

вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу;

визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу;

вимірювання габаритів транспортного засобу;

фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу);

фіксацію фронтального зображення транспортного засобу;

фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей);

первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування;

автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Пунктом 15 Порядку № 1174 передбачено, що метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908 (далі Інструкція № 512)

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції № 512 передбачено, що винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до Додатка 1 до Інструкції № 512 в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 229 КУпАП посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, іншими документами.

Частиною першою статті 279-5 КУпАП передбачено, що в разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності за даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців встановлюють відповідальну особу, зазначену в частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Виходячи зі змісту постанови серії ВМ № 00004791 від 23 грудня 2021 року, комплексом технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі WAGA-WIM35, зав.№7 за адресою М-04 км 186+237 Донецька обл. в автоматичному режимі сформовані фотоматеріали руху транспортного засобу через автоматичний пункт, а саме 26 жовтня 2021 року о 14 годині 29 хвилин здійснено вимірювання транспортного засобу марки MAN TGX 41.400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначено про перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 20,6% (6,973 тон).

Разом з тим, ані постанова, ані інші подані відповідачем докази на підтвердження правомірності постанови (інформаційна картка габаритно-вагового контролю, фотознімки ТЗ у русі), не містять відомостей про категорію транспортного засобу, типу, повної маси, ширини, висоти, довжини, наявності причепу та його характеристик, кількість осей, їх характеристика (одиночна вісь, здвоєні осі, строєні осі), даних про розподіл навантаження за осі, тобто відомостей, на підставі яких встановлено перевищення маси, а постанова містить лише посилання на перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху: навантаження на здвоєнні осі на 20,6% (6,973 т).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В цьому випадку відповідачем в порушення зазначеної процесуальної норми не подано суду документи та матеріали на підтвердження перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а саме навантаження на здвоєнні осі на 20,6% (6,973 т).

Відповідачем не подано до матеріалів справи створених метаданих, на підставі яких сформовано оскаржену в цій справі постанову, а оскаржена постанова не містить виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги та відповідний розрахунок перевищення параметрів.

Постанова не містять відомостей щодо категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку.

Суд зауважує, що пунктом 20-3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, встановлено, що під час вимірювання габаритних параметрів, загальної маси, навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі враховуються вимоги опису до свідоцтва про затвердження типу засобу вимірювання, інструкції з експлуатації відповідного вагового обладнання та обов`язкові метрологічні вимоги, визначені законодавством параметрами, правилами, нормами та нормативами.

Зважаючи на положення пункту 22.5 Правил дорожнього руху, нормативне навантаження на здвоєні осі відрізняється від нормативного навантаження на одинарну вісь, при цьому такі нормативи залежать від відстані між осями.

Матеріали справи не містять відомостей про відстань між осями у здвоєній осі, тому суд не може достовірно визначити, яке максимальне значення навантаження на вісь має застосовуватися для встановлення, чи перевищені нормативні вагові параметри у спірному випадку.

Відтак, оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить необхідних складових, зокрема, обставин правопорушення, необхідних в достатній мірі для його кваліфікації, зокрема, кількість осей, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), тому суд визнає недоведеним вчинення позивачем як відповідальною особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132№ КУпАП.

Доводи апелянта зводяться до того, що постанова відповідає усі критеріям, містить всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП, пунктом 17 Порядку № 1174, Інструкції № 512, зміст постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, та спростовані приведеними вище висновками суду.

Посилання апелянта на подання інформаційної картки габаритно-вагового контролю, в якій зазначені усі параметри, є незмістовними, позаяк відомості, які дозволяють зробити висновок про перевищення нормативних параметрів, мають міститися у постанові та сформованих метаданих.

Також суд відхиляє аргумент відповідача про подання позову із порушенням строку звернення до суду з таких підстав.

Твердження позивача про те, що про наявність постанови вона дізналася лише 19 серпня 2022 року, коли в додатках «Дія» та «Приват24» відобразилась інформація про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаної постанови, відповідачем не спростовано, а доводи відповідача про своєчасне направлення копії постанови не спростовують факту не отримання постанови.

Крім того, апелянтом взагалі не приведено доводів у спростування висновку суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність постанови.

Стосовно питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджено наступними доказами: договором, укладеним між позивачем та адвокатом Більцан К.М., про надання правової допомоги №15-11/22 від 15 листопада 2022 року; актом про надання юридичних послуг №19/08-22 від 19 серпня 2022 року, за яким надано виконавцем послуги згідно з договором №15-11/22 від 15 листопада 2022 року: усні консультації (10 годин); збір та системний аналіз документів наданих замовником (18 годин); вивчення судової практики Верховного Суду (16 годин); написання скарги на адресу крівника Укртрансбезпеки щодо скасування незаконно постанови вих. №03-09/22 від 03 вересня 2022 року (16 годин); написання та подача адвокатських запитів (18 годин); узгодження правових питань, надання правового висновку та формування стратегії по справі (25 годин); складання позовної заяви до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії ВМ №00004791 від 23 грудня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження (32 години); формування копій додатків до позовної заяви по справі, засвідчення копій додатків до позовної заяви (6 годин); подача копії позовної заяви з джодатками до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та відповідачів по справі (1 година); складання відповіді на відзив Державної служби України з безпеки на транспорті (1 година); подача копії відповіді на відзив до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (1 година): акт прийому-передачі грошових коштів (гонорару) до договору №19/08-22 від 19 серпня 2022 року про надання правової допомоги, відповідно до якої ОСОБА_1 передала, а адвокат Більцан К.М. прийняв суму грошових коштів (гонорару), обумовлену п. 4.2 договору про надання правової допомоги та п. 1.1 додаткової угоди №1, у розмірі 15 000,00 грн.

Відтак, факт надання професійної правничої допомоги та сплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. підтверджено наявними в матеріалах справи документами.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт перший частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини перщої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на доведеність факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи в розмірі присудженої судом першої інстанції суми (15 000 грн.), недоведеність відповідачем неспівмірності розміру таких витрат зі складністю справи, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом позивачу під час апеляційного перегляду справи, суд враховує таке.

У відзиві на позовну заяву позивач просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем подано суду акт приймання-передачі наданих професійних правових послуг від 28 вересня 2023 року та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, від 28 вересня 2023 року.

Так, адвокатом Більцаном К.М. на виконання договору про надання професійної правничої допомоги № 19/08-22 від 19 серпня 2022 року в рамках представництва Кутькіної О.М. в суді апеляційної інстанції у справі № 932/5040/22 надані наступні послуги (виконані роботи): ознайомлення з матеріалами справи (0,5 годин), додаткові аналізи/вивчення судової практики (0,5 годин), опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, (0,5 годин), консультування клієнта (0,5 годин), складання відзиву на апеляційну скаргу (7,5 годин), формування пакету документів (0,5 годин), участь в судових засіданнях (2 години).

За змістом частин третьої п`ятої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною шостою статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу (20 000,00 грн.) не може бути визнана обґрунтованою, є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Так, такі види послуг як ознайомлення з матеріалами справи, додаткові аналізи/вивчення судової практики, опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, консультування клієнта, формування пакету документів охоплюється іншою послугою підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, судом враховується, що позивачем не надано жодного належним чином складеного документу на підтвердження витраченого адвокатом часу, крім загального зазначення витраченого часу в детальному описі виконаних робіт та акті, що вказує на необґрунтованість обсягу наданих адвокатом послуг.

Позивачем та адвокатом жодним чином не обґрунтовано витрачений адвокатом час на складання відзиву на апеляційну скаргу (7,5 годин), зважаючи на те, що раніше адвокатом складено позовну заяву в цій справі.

Також суд враховує, що апеляційний перегляд справи здійснений в порядку письмового провадження, тобто адвокат не брав участі в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Суд зазначає, що подані позивачем документи в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта, тому доходить висновку про неспівмірність заявленої позивачем до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року в справі № 932/5040/22 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року в справі № 932/5040/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 09 жовтня 2023 року та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова