Справа № 380/4286/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року

справа №380/4286/23

провадження № П/380/4326/23

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Суліковської У.І.,

представника позивача Іванюк А.Й.,

представника відповідача Думич І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.09.2022 №1-1304 ГУ ДПС у Львівській області про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 за податковий період 2021 року на суму 110352,00 гривень по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Вказав, що у ньому відсутні дані про застосовану відсоткову ставку, відсутні будь-які дані на підставі якого рішення місцевої ради і яку саме ставку податку застосовано. Вважає, що відповідач здійснив розрахунок суми податкового зобов`язання невірно з порушенням вимог Податкового кодексу України. Крім цього, зазначив, що податкове повідомлення-рішення на його адресу не надходило. З огляду на наведене просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 13.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 17.01.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву.

11.04.2023 за вх.№25054 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Вважає, що для повного та всебічного встановлення обставин справи, надання додаткових пояснень та доказів, необхідно розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 13.04.2023 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи № 380/4286/23 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Відповідач позов не визнав, 26.04.2023 за вх.№29524 подав до суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва на право власності на нерухоме майно, за фізичною особою ОСОБА_1 обліковуються нежитлова нерухомість не житлове приміщення, у якому знаходиться козяча ферма загальною площею 3678,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 . В порядку ст. 266 ПК України Тухлянською сільською радою для нарахування майнових податків та для використання в роботі на адресу Головного управління ДПС у Львівській області було скеровано рішення від 10.07.2020 №186. Відповідно до ДК 018-2000 нежитлова будівля козячої ферми відноситься до класу 1271.1 (1 будівлі, 12 будівлі нежитлові, 127 будівлі нежитлові інші, 1271 будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, 1271.1 будівлі тваринництва). На підставі скерованого рішення територіального органу у додатку 1 встановлено, що на території Тухлянської сільської ради податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) на 2021 рік для фізичних осіб власників інших нежитлових будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, для тваринництва (код 1271.1) становить: 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Із врахуванням вище наведеного, та керуючись положеннями ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Львівській області нараховано ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нежитлову нерухомість за податковий період 2021 рік та сформовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06.09.2022 №1-1304.

01.05.2023 за вх.№30879 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В засіданні суду, яке відбулось 02.05.2023 судом вирішено відкласти розгляд справи на 23.05.2023 за клопотанням позивача.

22.05.2023 за вх.№37113 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначив, що відповідно до інформаційних даних Головного управління ДПС у Львівській області податкова адреса фізичної особи - платники податків ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 . Для внесення змін у в податкову адресу позивач зобов`язаний був подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням відповідну заяву (5-ДР) протягом місяця від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади. Оскільки станом на 2023 рік, заява 5-ДР про зміну податкової адреси позивачем не подана, у зв`язку з чим ним порушено вимоги визначені у пункті 70.7 статті 70 ПК України, а податкова адреса ОСОБА_1 залишиться без змін до моменту подання відповідної заяви. Окрім цього, абзацом 2 п.42.5 ПК України встановлено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місце розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомлені про вручення із зазначенням причин невручення. Враховуючи вище викладене, будь які доводи позивача щодо неналежного надіслання контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 06.09.2022 №1950768- 2411-1304 є безпідставними. Додатково зазначив, що на підставі ІКП КБК 18010300 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості) станом на сьогодні, за позивачем обліковується заборгованість у розмірі 110352,00 грн. за нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та приміщення пральні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

23.05.2023 за вх.№37493 та за вх.№37565 від позивача надійшли додаткові пояснення. Зазначив, що Позивач ОСОБА_1 08.06.2021 зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується зокрема випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія додається). Згідно з вказаною випискою види економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 : 01.30 Відтворення рослин (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.25 Вирощування ягід, горіхів та інших фруктів; 01.50 3мішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.64 Оброблення насіння для відтворення та ін. Згідно з класифікацією видів економічної діяльності КВЕД, вищевказані види діяльності ФОП ОСОБА_1 відносяться до секції А Сільське господарство, лісове господарство та рибне господарство, розділ 01 Сільське господарство, мисливство та надання пов?язаних із ними послуг. Отже, ФОП ОСОБА_1 за основним видом своєї економічної діяльності є сільськогосподарським виробником. Також у даній виписці вказано, що ОСОБА_1 08.06.2021 Головне управління ДІС у Львівській області, Сколівська ДПІ взятий на облік як платник податків. Отже, Відповідач ГУ ДПС у Львівській області на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення володів інформацією про реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця і види його економічної діяльності як сільськогосподарського виробника. На підставі наведеного, вважає, що нежитлові приміщення, які належать ОСОБА_1 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 , не є об?єктом оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Вказав, що будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18.

14.06.2023 за вх.№44341 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою сторін в засідання суду, яке відбулось 15.06.2023, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 29.06.2023 об 11:30 год.

28.06.2023 за вх.№48177 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. Зазначив, що відповідно до ДК 018-2000 нежитлова будівля козячої ферми відноситься до класу 1271.1 (1 будівлі, 12 будівлі нежитлові, 127 будівлі нежитлові інші, 1271 будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, 1271.1 будівлі тваринництва). Попри належність об`єкта нерухомого майна до будівель сільськогосподарського призначення позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів використання відповідного об`єкта за своїм функціональним призначенням у сільськогосподарській діяльності, що унеможливлює застосування до позивача пільги передбаченої п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

29.06.2023 за вх.№48398 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою сторін в засідання суду, яке відбулось 29.06.2023, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 17.08.2023 о 12:00 год.

17.08.2023 за вх.№63159 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою сторін в засідання суду, яке відбулось 17.08.2023, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 05.09.2023 о 12:00 год.

05.09.2023 за вх.№67518 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначив, що позивач ОСОБА_1 08.06.2021 р. був зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується зокрема випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з класифікацією видів економічної діяльності КВЕД, види діяльності ФОП ОСОБА_1 відносяться до секції А Сільське господарство, лісове господарство та рибне господарство, розділ 01 Сільське господарство, мисливство та надання пов?язаних із ними послуг. Отже, ФОП ОСОБА_1 за основним видом своєї економічної діяльності є сільськогосподарським виробником. Також вказав, що ОСОБА_1 08.06.2021 Головним управлінням ДПС у Львівській області Сколівська ДПІ взята на облік як платник податків. Отже, Відповідач ГУ ДПС у Львівській області на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення володів інформацією про реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця і види його економічної діяльності як сільськогосподарського виробника. На підставі наведеного, вважає, що нежитлові приміщення, які належать ОСОБА_1 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , не є об?єктом оподаткування згідно з пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

25.09.2023 за вх.№72643 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

25.09.2023 за вх.№72650 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, долучив до матеріалів справи податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік.

У зв`язку з неявкою сторін в засідання суду, яке відбулось 26.09.2023, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 03.10.2023 о 09:30 год.

02.10.2023 за вх.№74394 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначив, що основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є 01.30 Відтворення рослин., що згідно Класифікатора видів економічної діяльності, КВЕД 01.30, відноситься до сільського господарства. У 2021 Позивач ОСОБА_1 за власні кошти та власними силами розпочав діяльність, що підпадає під класифікацію КВЕД 01.30 Відтворення рослин та полягає у вирощуванні рослин для висаджування, вирощуванні рослин для декоративних цілей, діяльності розсадників дерев. Розсадник розташовано в об`єкті нерухомості сільськогосподарського призначення, що належить Позивачу, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача позовні вимоги в засіданні суду підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечила, просила у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши зміст позовних вимог, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

Позивач ОСОБА_1 громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, є особою з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом економічної діяльності позивача є: 01.30 Відтворення рослин (основний); Інші: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.50 Змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 15.11 Дублення шкур і оздоблення шкіри; вичинка та фарбування хутра; 15.12 Виробництво дорожніх виробів, сумок, лимарно-сідельних виробів зі шкіри та інших матеріалів; 15.20 Виробництво взуття; 20.15 Виробництво добрив і азотних сполук; 32.12 Виробництво ювелірних і подібних виробів; 32.13 Виробництво біжутерії та подібних виробів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 52.10 Складське господарство; 81.30 Надання ландшафтних послуг; 01.45 Розведення овець та кіз; 10.51 Перероблення молока, виробництво масла та сиру.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується, що у приватній власності ОСОБА_1 з 29.12.2006 є нежиле приміщення загальною площею 3678,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку ст. 266 ПК України Тухлянською сільською радою прийнято Рішення про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нарахування майнових податків та для використання в роботі і таке було скеровано на адресу Головного управління ДПС у Львівській області.

На підставі скерованого рішення територіального органу у додатку 1 встановлено, що на території Тухлянської сільської ради податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) на 2021 рік для фізичних осіб власників інших нежитлових будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, для тваринництва (код 1271.1) становить: 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Із врахуванням вище наведеного, та керуючись положеннями ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Львівській області нараховано ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нежитлову нерухомість за податковий період 2021 рік в розмірі 110352,00 гривень та сформовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06.09.2022 №1-1304.

Позивач вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся з вказаним позовом до суду.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) податок на майно належить до місцевих податків.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Так, відповідно до згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва на право власності на нерухоме майно, за фізичною особою ОСОБА_1 обліковуються нежитлова нерухомість не житлове приміщення, у якому знаходиться козяча ферма загальною площею 3678,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України закріплено перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, зокрема, віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку («ж»).

Таким чином, вказаною нормою законодавець передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з прив`язкою до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю - сільськогосподарський товаровиробник, а також його зв`язку з фактом використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

В свою чергу, відповідно до статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» від 18.01.2001 №2238-III сільськогосподарський товаровиробник - це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2021 року в справі № 820/6752/16, від 17 лютого 2021 року в справі № 820/3707/17, від 24 квітня 2020 року в справі №540/2206/19, від 10 квітня 2020 року в справі №823/1751/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Водночас, визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2021 в справі № 140/2700/19.Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

В свою чергу, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11-01.42 та 05.00.1-05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97 (стаття 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років»).

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, від 01 квітня 2021 року у справі № 820/6752/16.

Відповідно до абз. 1 п. 1 розділ 1 сфера застосування Національного класифікатора України (Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010), прийнятого та наданого чинності наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року № 457, Класифікація видів економічної діяльності (далі - КВЕД) установлює основи для підготовлення та поширення статистичної інформації за видами економічної діяльності. Основний принцип КВЕД полягає в об`єднанні підприємств, що виробляють подібні товари чи послуги або використовують подібні процеси для створення товарів чи послуг (тобто сировину, виробничий процес, методи або технології), у групи.

Розділ 01 включає, зокрема, 01.30 Відтворення рослин; 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.25 Вирощування ягід, горіхів та інших фруктів; 01.50 Змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.64 Оброблення насіння для відтворення.

Таким чином, діяльність позивача згідно КВЕД 01.30, 01.11, 01.25, 01.61 ,01.64 передбачає відтворення рослин, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування ягід, горіхів та інших фруктів, змішане сільське господарство, допоміжну діяльність у рослинництві, оброблення насіння для відтворення. Результатом відтворення рослин, були вирощені позивачем рослини, а саме туї, ялівці, плющ,, які було реалізовано за договором купівлі-продажу від 20.12.2021, відповідно до КВЕДу 01.30.

Слід зазначити, що встановлена пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом економічної діяльності позивача є: 01.30 Відтворення рослин (основний); Інші: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.50 Змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 15.11 Дублення шкур і оздоблення шкіри; вичинка та фарбування хутра; 15.12 Виробництво дорожніх виробів, сумок, лимарно-сідельних виробів зі шкіри та інших матеріалів; 15.20 Виробництво взуття; 20.15 Виробництво добрив і азотних сполук; 32.12 Виробництво ювелірних і подібних виробів; 32.13 Виробництво біжутерії та подібних виробів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 52.10 Складське господарство; 81.30 Надання ландшафтних послуг; 01.45 Розведення овець та кіз; 10.51 Перероблення молока, виробництво масла та сиру

З матеріалів справи судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна яке належить позивачу на праві власності і щодо якого контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлею, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та фактично використовуються позивачем у сільськогосподарській діяльності.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення, яке належить позивачу на праві власності використовується як розсадник, що підтверджується фотографіями, долученими до матеріалів справи. Крім цього, судом встановлено, що вирощування декоративних та інших рослин здійснюється з насіневого матеріалу чи способом черенкування, що в свою чергу, за такої технології вирощування, здійснювалось у закритих приміщеннях. Крім цього, вказані приміщення використовуються позивачем для інших потреб діяльності розсадника, зокрема сортування, обробки та зберігання насіння, обробки, змішування та зберігання посадкових грунтів, обробки рослин та зберігання засобів обробки, допоміжних матеріалів та інструментів.

Таким чином, досліджені судом письмові докази свідчать про те, що позивач за функціональним призначенням (сільськогосподарська діяльність) належне йому приміщення використовує у сільськогосподарській діяльності.

На користь висновку, що норма підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII, підпункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Як і Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII, законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Натомість у даній справі судом не встановлено та відповідачем не доведено фактів передання позивачем спірного нерухомого майна в оренду чи лізинг та у даній відсутні докази, того що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності.

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені судами обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні їй на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки призначені для безпосередньо використання у сільськогосподарській діяльності.

Відтак, в розумінні вимог підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України позивач є сільськогосподарським товаровиробником, відтак належні йому будівлі, споруди не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, з огляду на що суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Нормами статті 2 КАС України, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частини друга статті 77 КАС України).

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відтак, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 06.09.2022 №1-1304 Головного управління ДПС у Львівській області.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.10.2023.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна