Справа № 320/24466/23
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м.Київ справа №320/24466/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України третя особа - Бориспільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- Позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі- Відповідач), третя особа - Бориспільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Позовні вимоги мають наступний зміст:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ № 84мтд командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та призначення на посаду навідника-оператора 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення 1-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВОС - 124282П).

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України видати наказ про внесення змін до наказу № 84мтд від 07.04.2023 року про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та призначення на посаду навідника-оператора 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення 1-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВОС - 124282П) щодо скасування мобілізації ОСОБА_1 .

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн та на правову (правничу) допомогу в розмірі 18 870 грн.

Відповідач заперечує проти позову зазначаючи, по-перше: що ознайомившись із зазначеною на сайті інформацією, відвідавши рекрутинговий центр ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач точно розумів, що він добровільно вступає на військову службу до лав військового підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , також Позивач чітко розумів про те, що у подальшому, у разі проходження курсу БКБП, він буде виконувати бойові завдання по захисту суверенітету та територіальній цілісності Батьківщини, залучатись до заходів здійснення відсічі збройної агресії з боку рф та приймати безпосередню участь у бойових діях. Також слід зазначити, що представниками рекрутингово центру ІНФОРМАЦІЯ_1 на співбесідах точно задавались питання Позивачу стосовно вищезазначеного, тому як мети здійснювати добір особового складу, який незамотивований, не проявляє патріотизму та прагнення до захисту Батьківщини, проявляє малодухість та не впевненість у діях, не має твердої громадянської позиції є недоцільним так як може привести до невиправданих втрат серед особового складу підрозділу, зниження бойового духу підрозділу та інших супутніх питань не пов`язаних із виконанням бойових завдань.

По-друге: у Позовній заяві зазначено, що представниками військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України робилась заява про те, що ті хто не хочуть або не в змозі проходити курс бойової підготовки можуть його покинути.

Відповідно до ст. 59 Закону України Про Статути внутрішньої служби Збройних Сил України заборонено допускати до участі у бойових діях військовослужбовців з числа призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які не пройшли курс базової загальновійськової підготовки або не мають бойового досвіду.

Тобто такі військовослужбовці, які покинули курс продовжують несення військової служби у підрозділах, які не залучаються до участі у бойових діях або можуть бути переведені до відповідних підрозділів/військових частин, які також не залучаються до участі у бойових діях, а виконують функції забезпечення військ/сил.

В-третіх: порядок виплати допомоги на оздоровлення не було порушено, якщо Позивач вважає, що був порушений порядок виплати, то він має право звернутися з відповідним рапортом до командування військової частини з проханням надати вказівку начальнику фінансового відділення утримати з нього відповідні кошти у добровільному порядку, відповідного рапорту від Позивача не надходило.

В-четвертих: в позовній заяві зазначено, що 08.05.2023 року Позивач рапортом звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в якому порушив питання щодо свого звільнення з військової служби, однак бажаних результатів це не принесло, однак Позивач і не зазначає яким шляхом здійснявся розгляд його рапорту (із копії рапорту вбачається, що розгляду даного питання було доручено командиру підрозділу, де Позивач проходить службу), не зазначає про результати розгляду з даного питання командиром підрозділу, натомість 26.07.2023 року на електрону пошту військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов рапорт Позивача, в якому Позивач вже не порушує питання щодо його звільнення з військової служби, а просить провести службове розслідування стосовно факту його призову на військову службу, Позивачу було надано відповідь у порядку Закону України Про Дисциплінарний Статут України.

В-п`ятих: Беручи до уваги вищезазначені норми чинного Законодавства України та те, що Позивач сам добровільно звернувся до рекрутингового центру, сам добровільно заповнив заяву в якій зазначено, що це Форма вступу до бригади ІНФОРМАЦІЯ_1 , що це стандартна форма для добровольців і дійсних військовослужбовців, окремо слід зазначити про норми передбачені п. 2 р. 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення 1153) де зазначено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом.

Позивачу дійсно пропонували підписати контракт від якого він відмовився, однак статусу такого, який мобілізований в порядку передбаченим п. 9 ст. 4 р. ІІ Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яким зазначено, що безпосереднє керівництво щодо реалізації заходів з мобілізаційної підготовки і мобілізації здійснюється в центральних органах виконавчої влади, інших державних органах їх керівниками, а в Збройних Силах України, інших військових формуваннях - центральними органами управління відповідних військових формувань.

Національна гвардія України не входить до структури Міністерства Оборони України, до якої входять ТЦК та СП, тому здійснення заходів мобілізації можуть здійснюватися як відповідними керівниками так і через направлення ТЦК та СП, на що вказує наявність у штаті військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідних посад, відповідний наказ командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 року № 27/9/1/3/М 282т-Е зазначений у витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.04.2023 року № 84 (надати наказ не є можливим з об`єктивних на теперішній час причин).

Окрім цього відповідач зазначає те, що слід брати до уваги те, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідно до розпоряджень вищого військового керівництва держави, входить до складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з метою запобігання здійсненню противником терористичної та диверсійної діяльності не може на теперішній час надати до суду відповідні докази у повному обсязі стосовно даної справи.

Від позивача надійшла відповідь на відзив якій він непогоджується з наведеним у відзиві та вказує, що Відповідач у відзиві наводить інформацію, яка не стосується суті спору, однак не пояснює суду, яким саме чином та на підставі чого Позивача було без його згоди прийнято на військову службу.

Позивач зазначає, що судячи з відеоролика, розміщеного на вказаному вище сайті (додаток 7 до позову), при проходженні даного курсу підготовки та зміні намірів, учасники курсу мають право в будь-який час покинути табір та бути вільними. Отже, така інформація вводить в оману осіб, які відвідують даний сайт. Також, Позивач зазначає, що під час співбесіди 24.03.2023 р. перед від`їздом до табору не повідомили, що приймають мене добровольцем, на моє пряме запитання, чи не зобов`яжуть його мобілізуватися або підписати контракт на військову службу, Позивача запевнили, що не будуть мобілізувати та контракти вони не підписують. Позивач вказує, що не мав наміру вступати на військову службу та жодних документів про це не підписував.

Позивач вказує, що є студентом Національного університету харчових технологій денної форми навчання з 2021 р. (відповідні документи додані до позову), має відстрочку від призову на військову службу (про що достеменно відомо Відповідачу), мав і має намір продовжувати навчання та не мав наміру вступати на військову службу, про що неодноразово повідомляв керівництво Військової частини. Отже, для підтвердження своїх заперечень проти позову Відповідач повинен був надати документи, які свідчать про складення та підписання Позивачем документів щодо добровільного вступу на військову службу.

Пояснення Відповідача про неможливість надати документи у зв`язку з їх таємністю позивач вважає необґрунтованими посилаючись на ч. 2 ст. 77 КАС України.

В оскаржуваному наказі відображено інформацію про те, що Позивач прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації із Бориспільського РТЦК та СП Київської області. Отже, на думку позивача, інформація Відповідача у відзиві на позов (про те, що Позивач вступив на військову службу добровольцем) суперечить інформації в наказі про те, що його було призвано для служби під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач також вказує на те, що Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом. При цьому у відзиві Військової частини на позов, остання стверджує, що Позивач прибув на військову службу у добровільному порядку (що прямо суперечить оскаржуваному у справі наказу), однак не надає суду відповідного контракту. В той же час, підтверджень щодо призову позивача Відповідач також не дає.

Дослідивши обставини справи судом було встановлено наступне.

Згідно з обставинами справи, ОСОБА_1 , будучи студентом денної форми навчання Національного університету харчових технологій, тим самим маючи відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, вирішив перед вступом на військову кафедру випробувати власні сили, витривалість та пройти фізичну підготовку на базі Військової школи імені полковника Євгена Коновальця, сайт https://azov.org.ua/mіlitarv-school/ (далі - Військова школа).

Після успішного проходження співбесіди між хлопцем та представниками Військової частини НОМЕР_1 була погоджена ще одна зустріч, збори, уже для проходження самих фізичних випробувань. Позивач з`явився у встановлене місце збору всіх запросили до двох транспортних засобів і рушили на полігон у село Старе, що знаходиться в Київській області, Бориспільський район.

Згодом Позивач вирішив покинути полігон та вирішив поїхати додому. У той же день ОСОБА_1 було повідомлено про те, що мобілізований.

07 квітня 2023 року був виданий наказ № 84мтд (далі - наказ № 84мтд) командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в т.ч. про зарахування солдата ОСОБА_1 , який прибув для проходження військової служби, військова служба за призовом під час мобілізації із Бориспільського РТЦК та СП Київської області на посаду навідника-оператора 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення окремого загону спеціального призначення " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (ВОС-124282П), з 07 квітня 2023 року.

Таким чином, предметом спору є законність наказу № 84мтд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України № 876-VII "Про Національну гвардію України" (далі - Закон № 876-VII), Законом України № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII), Законом України № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України Затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.

Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Частиною 3 вищевказаної статті визначено, що Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Статтею 4 Закону України №2232-XII визначено порядок комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Згідно з п. 2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до п.23 ч.5 Положення Контракт про проходження військової служби набирає чинності з дня зарахування до списків особового складу військової частини, зокрема, із громадянами, прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі з військовозобов`язаними, які проходять збори, та резервістами під час мобілізації.

З вищевикладеного суд висновує, що зарахування до списків особового складу військової частини відбувається внаслідок мобілізації або на підставі контракту.

В матеріалах доданих до відзиву відповідач зазначає, що позивач добровільно вступив на військову службу, при цьому не надає доказів укладення контракту на проходження військової служби. В той же час, в наказі № 84 мтд зазначено, що Позивача було зараховано но до списків особового складу та призначено на посаду солдата за призовом під час мобілізації із Бориспільського РТЦК та СП Київської області.

Відповідач не надає жодних документів, що підтверджували б мобілізацію позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 . Натомість представником позивача надано довідку Бориспільського РТЦК та СП від 28.06.2023 року № 2/2/293 про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку призовників Бориспільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з 24.01.2020 року. Згідно вищевказаної довідки припису на військову службу по мобілізації не видавалось.

Більш того у відзиві відповідач зазначає, що Позивач Позивачу дійсно пропонували підписати контракт від якого він відмовився.

Щодо твердження відповідача про те що відмовившись від підписання контракту статусу такого, який мобілізований в порядку передбаченим п. 9 ст. 4 р. ІІ Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Позивач не втратив. Відповідач зазначає, що Національна гвардія України не входить до структури Міністерства Оборони України, до якої входять ТЦК та СП, тому здійснення заходів мобілізації можуть здійснюватися як відповідними керівниками так і через направлення ТЦК та СП, на що вказує наявність у штаті військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідних посад, відповідний наказ командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 року № 27/9/1/3/М 282т-Е зазначений у витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.04.2023 року № 84 (надати наказ не є можливим з об`єктивних на теперішній час причин).

Відповідно до абз.4 ст.1 Закону України №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктом 9 ст.4 р. ІІ Закону № 3543-XII безпосереднє керівництво щодо реалізації заходів з мобілізаційної підготовки і мобілізації здійснюється в центральних органах виконавчої влади, інших державних органах їх керівниками, а в Збройних Силах України, інших військових формуваннях - центральними органами управління відповідних військових формувань.

Згідно з ч.5 ст.22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Позивач перебував на обліку в Бориспільському ТЦП та СП в якості призовника, не мав визначеної посади передбаченої штатами воєнного часу, до військової служби прикріплений не був. Тож, тимчасово виконуючий обов`язок командира військової частини НОМЕР_1 не був уповноважений мобілізовувати Позивача.

В законодавстві відсутнє визначення, яке б визначало "статус мобілізованого". Військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу військовослужбовці, в наслідок чого, на них розповсюджуються пільги передбачені Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей, Кодексу законів про працю та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається, зокрема: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Суд враховує, що наразі діє воєнний стан, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідно до розпоряджень вищого військового керівництва держави, входить до складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з метою запобігання здійсненню противником терористичної та диверсійної діяльності не може на теперішній час надати до суду відповідні докази у повному обсязі стосовно даної справи, проте відповідач навіть не посилається на докази, які б доводили правомірність його дій та могли б бути витребувані судом.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд висновує, що позивач не набув статсу військовослужбовця, оскільки за встановленими судом обставинами позивача не було мобілізовано ІНФОРМАЦІЯ_5 , контракту на проходження військової служби не укладав.

Відповідач підписуючи оскаржуваний наказ діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, наказ №84мтд командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та призначення на посаду навідника-оператора 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення 1-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВОС - 124282П) є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України видати наказ про внесення змін до наказу № 84мтд від 07.04.2023 року про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та призначення на посаду навідника-оператора 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення 1-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВОС - 124282П) щодо скасування мобілізації ОСОБА_1 .

Суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки Позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ № 84мтд від 07.04.2023.

При задоволенні обох позовних вимог способи захисту будуть мати взаємовиключний характер.

Таким чином, спосіб захисту при який просить позивач в частині внесення змін до наказу № 84мтд від 07.04.2023 є неналежним.

Неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позові в будь-яких правовідносинах, позиція Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1528/15ц.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ефективний спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивача повинно бути здійснено шляхом визнати протиправним та скасувати наказ № 84мтд командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відзиві Відповідач зазначає, що позивача не надав документального підтвердження того, що Позивач поніс певні витрати на оплату правничої (правової) допомоги так як, платником у квитанції, що надає Представник Позивача зазначена Савон Людмила Борисівна, яка не є стороною по даній справі має укладений договір із Представником Позивача та по суті діяла на власний розсуд представляючи інтереси Позивача у межах Додаткової угоди до Договору № 29062023 від 29.06.2023 року, і тому фактичних витрат на правничу (правову) допомогу Позивачем не доведено.

З ордеру № 1325988 доданого до матеріалів справи вбачається, що 14.07.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № 14072023.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

В матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги за договором про надання про надання правової допомоги № 14072023.

При цьому в матеріалах справи міститься квитанція № H16X-3РК2-М863-Н7РА від 29.06.2023 року про сплату грошових коштів у розмірі 13209,00 грн. якою підтверджується сплата за правову допомогу для ОСОБА_1 згідно додаткової угоду до Договору № 29062023 від 29.06.2023 року, який було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах свого сина ОСОБА_1 на підставі довіреності від 10.09.2023 року зареєстрованій в реєстрі за №156. Згідно додаткової умови № 1 до Договору № 29062023 від 29.06.2023 року сума гонорару складає 18870,00 грн.

Договір №29062023 було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах свого сина ОСОБА_1 на підставі довіреності від 10.09.2023 року зареєстрованій в реєстрі за №156.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на правничу допомогу може бути сплачено як позивачем так і третьою особою. Тож суд відхиляє твердження відповідача, що ОСОБА_3 не є стороною по даній справі, укладений договір із Представником Позивача та по суті діяла на власний розсуд представляючи інтереси Позивача у межах Додаткової угоди до Договору № 29062023 від 29.06.2023 року, оскільки Договір № 29062023 було укладено в інтересах Позивача на підставі.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що позов було задоволено частково, а позивачем доведено витрати на правову допомогу в розмірі 13209,00 грн, компенсації підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 6604,50 грн.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог компенсації підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн. Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ № 84мтд командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та призначення на посаду навідника-оператора 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення 1-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВОС - 124282П).

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на оплату судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок та на правничу допомогу в розмірі 6604 (шість тисяч шістсот чотири) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.