Справа № 520/20953/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 р. №520/20953/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо неврахування довідок №Б-103 від 16.12.2021 та довідки №06-14/702 від 02.11.2021 при розрахунку пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням сум заробітної плати згідно довідок №Б-103 від 16.12.2021, які видані КП "Міський архів", та довідки №06-14/702 від 02.11.2021, яка видана ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів", з 22.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при призначенні їй пенсії за віком пенсійним органом неправомірно не враховано довідки про заробітну плату від 16.12.2021 №Б-103 за період роботи з 1991 р. по 1995 р., та з 1998 р. по 1999 р, виданих КП "Міський архів", та довідку №06-14/702 від 02.11.2021, видану ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів". Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, у зв`язку з тим, що відповідач порушив право позивача на соціальний захист, встановлене Конституцією України та Законами України.

Ухвалою суду від 08.09.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через підсистему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що ГУ ПФУ в Харківській області на даний час проведено перевірку довідки №06-14/702 від 02.11.2021, видану ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів", а перевірка довідок №Б-103 від 16.12.2021, виданих КП "Міський архів", проведена не була. Вказує, що після проведення перевірки довідок управлінням буде вирішено питання про зарахування довідок для здійснення перерахунку.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 22.11.2021 призначено пенсію за віком на підставі особистої заяви від 09.01.2022 та остання перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позивач 23.02.2023 звернулася до відповідача зі зверненням через особистий кабінет на сайті Пенсійного фонду України, в якому просила повідомити причини неврахування довідки про заробітну плату №06-14/702 від 02.11.2021, видану ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів", та довідок №Б-103 від 16.12.2021, виданих КП "Міський архів", при розрахунку пенсії.

Відповідач листом від 03.03.2023 №4933-6469/Б-03/8-2000/23 повідомив, що перевірка відповідності первинних документів змісту довідок про заробітну плату від 16.12.2021 №Б-103, виданих КП "Міський архів", та довідки №06-14/702 від 02.11.2021, виданої ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів", буде проведена згідно календарної черговості надходження запиту.

Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача щодо неврахування довідок про заробітну плату при розрахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За приписами статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами […] для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з частиною 1 статті 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі - Порядок № 22-1).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення виплати пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Згідно з пунктом 3 цього розділу для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З матеріалів справи судом встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії за віком позивач подала до пенсійного органу довідки про заробітну плату від 16.12.2021 №Б-103 за період роботи з 1991 р. по 1995 р., та з 1998 р. по 1999 р, видані КП "Міський архів", та довідку №06-14/702 від 02.11.2021, видану ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів". Вказані довідки містять відомості, що в документах архівного фонду підприємств, де працювала позивач, в особових рахунках робітників є відомості про заробітну плату ОСОБА_1 , та вказані довідки відображають такі відомості про заробітну плату з зазначенням відповідних періодів.

Аналіз вищенаведених наведених норм свідчить, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення особі пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням пенсії.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати та її складові за відомостями, що містяться у розрахунковому листі особи за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 686/6278/17, від 27 лютого 2020 року у справі №2а-6873/11.

Таким чином, подані позивачем довідки №06-14/702 від 02.11.2021 та №Б-103 від 16.12.2021 відповідають вимогам Порядку № 22-1, інформація в довідці відповідає відомостям трудової книжки позивача за спірний період. Дані перевірки, які б не підтверджували дані наведені в довідці станом на момент призначення пенсії відсутні.

Отже, зазначені довідки повинні бути враховані пенсійним органом при здійсненні розрахунку заробітку для пенсії позивача, оскільки не проведення перевірки з вини відповідача не може свідчити про правильність розрахунку пенсії при її призначенні позивачу та створювати умови для її неврахування без визначених законом підстав.

Також, судом встановлено, що вказані вище довідки про заробітну плату були подані позивачем до пенсійного органу разом з іншими документами з приводу призначення пенсії 09.01.2022 та до цього часу їх належну перевірку пенсійним органом не здійснено. Суд не може визнати такий строк перевірки довідок розумним та обґрунтованим.

Також суд зазначає, що згідно зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Право на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, здійснювати перерахунок за наданою довідкою чи ні.

Отже, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у протиправному неврахуванні довідок про заробітну плату при розрахунку пенсії позивачу, у зв`язку з чим, суд, для ефективного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, шляхом зобов`язання пенсійного органу прийняти рішення з питання перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 22.11.2021, з урахуванням довідок про заробітну плату від 16.12.2021 №Б-103 за період роботи з 1991 р. по 1995 р., та з 1998 р. по 1999 р, виданих КП "Міський архів", та довідки про заробітну плату №06-14/702 від 02.11.2021, видану ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів".

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування довідок про заробітну плату №Б-103 від 16.12.2021 за період роботи з 1991 р. по 1995 р., та з 1998 р. по 1999 р, виданих КП "Міський архів", та довідки про заробітну плату №06-14/702 від 02.11.2021, виданої ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів", при розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення з питання перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 22.11.2021, з урахуванням довідок про заробітну плату від №Б-103 16.12.2021 за період роботи з 1991 р. по 1995 р., та з 1998 р. по 1999 р, виданих КП "Міський архів", та довідки про заробітну плату №06-14/702 від 02.11.2021, виданої ТОВ НВСЦ "Харківський народний архів", та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин