Справа № 420/12815/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12815/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року про закриття провадження у справі №420/12815/23

У С Т А Н О В И В:

04.06.2023 року ОСОБА_1 (далі позивачка, скаржниця) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 22.09.2021 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4082 гривні 67 копійок в місяць у загальній сумі 174 466 гривень 10 копійок за період з 01.03.2018 року по 22.09.2021 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року закрито провадження у справі №420/12815/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, з посиланням на приписи п.4 ч.1 ст.238 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у справі №420/10941/22.

Не погоджуючись із означеним судовим рішенням, позивачкою подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої вимоги, скаржниця уважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі є помилковим. Так, скаржниця вказує про те, що предмети розгляду у справах №420/12815/23 та №420/10941/22, є різними.

Зокрема, у справі №420/10941/22 предметом розгляду спору була правильність визначення відповідачем базових місяців для виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 22.09.2021 року.

У свою чергу, у справі №420/12815/23 предметом спору є право ОСОБА_1 на отримання індексації - різниці грошового забезпечення (даний термін наведено Верховним Судом у постанові від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21), яка розраховується на підставі пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 і залежить від суми індексації грошового забезпечення, яка фактично виплачена позивачці у лютому 2018 року.

Скаржниця зауважує, що оскільки розрахунок такої суми належав до дискреційних повноважень відповідача і на момент розгляду справи №420/10941/22, такий розрахунок Військовою частиною проведено не було, то вимоги позивачки щодо нарахування та виплати індексації - різниці грошового забезпечення починаючи з 01 березня 2018 року судом не розглядались, оскільки були передчасними.

Таким чином, на думку скаржниці, у даному випадку вимоги пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України не підлягають застосуванню, оскільки предмети у двох вищезазначених справах різні, а тому провадження по справі підлягає розгляду по суті заявлених позовних вимог.

При цьому, скаржниця звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2022 року у справі №460/3473/21 дійшов висновку щодо можливості розгляду питання виплати індексації грошового забезпечення у фіксованій величині починаючи з 01 березня 2018 року в окремому провадженні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту установлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Необхідно зауважити на тому, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону особа просить про захист свого права.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.

Таким чином, спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вищевказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.

Проаналізувавши підстави, предмет позову та суб`єктний склад сторін у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження, оскільки має місце спір, що виник між тими самими сторонами, стосується одного й того самого предмету і заявлений з тих самих підстав, що й у справі №420/10941/22, за наслідком розгляду якого прийнято рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2023 року.(а.с.50-52)

Надаючи оцінку правильності застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Дійсно, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/10941/22 за позовом ОСОБА_1 , у якому предметом позову були вимоги, зокрема про:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 22.09.2021 року включно у фіксованому розмірі 4082,67 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

- стягнення із Військової частини НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4082,67 гривень в місяць за період з 01.03.2018 року по 22.09.2021 року включно у загальній сумі 174466,10 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 року по справі №420/10941/22, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2023 року, у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині, суд першої інстанції, з висновками якого погодився також суд апеляційної інстанції, виходили з того, що сума підвищення грошового забезпечення позивачки перевищує суму індексації, яка склалась у березні 2018 року, а тому підстав для застосування фіксованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 22 вересня 2021 року немає.

Отже, у справі №420/10941/22 вирішено питання, зокрема, про право позивачки на нарахування і виплату індексації у період з 01 березня 2018 року по 22 вересня 2021 року включно з урахуванням пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Натомість, суди не досліджували питання наявності права, розміру, механізму розрахунку щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення позивачки відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 означеного Порядку № 1078.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається, необхідно зазначити, що предметом позову у ній якраз і є питання розрахунку (перерахунку) індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 22 вересня 2021 року включно відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

У апеляційній скарзі скаржниця зазначає про нетотожність позову у цій справі та справі №420/10941/22, оскільки право на отримання індексації-різниці грошового забезпечення з 01 березня 2018 року виникло після виконання вказаного рішення суду (справа №420/10941/22).

Тобто, позовні вимоги у справі №420/12815/23, стосуються виплати індексації грошового забезпечення у фіксованій величині в розмірі 4082,67 грн. згідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 з огляду на виплату відповідачем індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 4258,75 грн.

Враховуючи наведене, дослідженню у цій справі підлягає питання наявності у позивачки права на отримання індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, яка передбачена зазначеними положеннями Порядку № 1078.

При цьому, скаржниця наголошує, що індексація грошового забезпечення у фіксованій величині залежить від суми індексації грошового забезпечення, яка належить до виплати позивачці у лютому 2018 року. Оскільки розрахунок такої суми належав до дискреційних повноважень відповідача і на момент розгляду справи №420/10941/22 проведений не був, то неможливо було визначити чи перевищило збільшення грошового забезпечення ОСОБА_1 у березні 2018 року суму індексації нараховану в березні 2018 року.

За твердженням скаржниці, саме ці обставини зумовили звернення позивачки до суду з даним позовом.

Відтак, предметом позову у цій справі є саме питання наявності розрахунку фіксованої щомісячної індексації грошового забезпечення та її розміру. Вказане не було предметом правової оцінки судами у справі №420/10941/22, оскільки перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачці сум індексації грошового забезпечення з урахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 не здійснювалася.

Беручи до уваги вище зазначене, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції здійснено неправильний порівняльний аналіз підстав і обставин, якими позивачка обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі №420/10941/22.

За таких обставин висновки суду першої інстанцій про те, що вимоги, заявлені позивачкою у цій справі, вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі №420/10941/22 та їх фактично вже було вирішено по суті, є помилковими, та у свою чергу виключає наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Під час вирішення даного питання, судова колегія враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 року по справі №200/4258/22.

За наведеного вище правового регулювання, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року про закриття провадження у справі №420/12815/23 підлягає скасуванню, оскільки судом попередньої інстанції порушено норми процесуального права.

Повноваження суду апеляційної скарги за наслідками розгляду апеляційної скарги визначено у приписах статті 312 КАС України.

Так, згідно із частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

У зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, відповідно до приписів ч. 3 ст. 312, 320 КАС України, оскаржувана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року про закриття провадження у справі №420/12815/23 підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року про закриття провадження у справі №420/12815/23 - скасувати.

Справу №420/12815/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло