Справа № 620/4928/23
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/4928/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Помаза А.П.,

представника відповідача Мойсієнко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державного підприємство Чернігівський військовий лісгосп до Північного офісу Держаудитслужби в особі структурного відділу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Чернігівський військовий лісгосп звернулось до суду з адміністративним позовом до Північного офісу Держаудитслужби в особі структурного відділу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області та просить: визнати протиправним та скасувати вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 13.04.2023 № 262507-14/1236-2023 Північного офісу Держаудитслужби в особі структурного відділу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача відсутні повноваження на проведення ревізії, ревізія проведена у порушення норм чинного законодавства, виявлені в ході ревізії порушення не відповідають дійсності, а вимоги не можуть бути виконані.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наказом Північного офісу Держаудитслужби від 20 вересня 2022 року № 235 затверджено План проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на IV квартал 2022 року (в частині інспектувань). Згідно вказаного плану ДП «Чернігівський військовий лісгосп» не включено до проведення заходів державного фінансового контролю.

29.11.2022 року ДП «Чернігівський військовий лісгосп» отримало повідомлення №262507-14/2827-2022 від 24.11.2022 року структурного підрозділу Управління Північного Офісу Держаудитслужби в Чернігівській області за підписом начальника Білозерської І.С. про початок проведення ревізії з 06.12.2022 року за період з 01.01.2017 року по 30.09.2022 року.

Після направлення повідомлення про проведення ревізії від 24.11.2022 року, наказом Північного офісу Держаудитслужби від 01.12.2022 року № 295, було внесені змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північним офісом Держаудитслужби на IV квартал 2022 року , та включено додатково ревізія окремих питань фінансово господарської діяльності державного підприємства «Чернігівський військовий лісгосп» на IV квартал 2022 року до розділу V Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області» (п.5.2,5.1.) за власною ініціативою.

ДП «Чернігівський військовий лісгосп» 01.12.2022 року був включений додатково до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на IV квартал 2022 року

05.12.2022 року начальник Управління Північного офісу Держаудитслужбою в Чернігівській області Білозерська І.С. видала направлення №290 скріплене печаткою структурного підрозділу (не юридичної особи) для проведення ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності ДП «Чернігівський військовий лісгосп» з метою перевірки дотримання законодавства з 06.12.2022 року по 16.01.2023 року, на заступника начальника відділу Остапенко В.П. яка підписала акт перевірки та інших посадових осіб. Направлення було продовжено з 17.01.2023 року по 08.02.2023 року, з 09.02.2023 року по 21.02.2023 року, з 22.02.2023 по 27.02.2023 року.

Акт Управління Північного офісу Держаудитслужби у Чернігівській області від 06.03.2023 № 07-30/01 планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Чернігівський військовий лісгосп» за період з 01.01.2017 по 30.09.2022 року підприємство отримало 09.03.2023 року з яким не погодилось у зв`язку з чим надіслано відповідачу відповідне заперечення (зауваження) від 21.03.2023 року.

Управління Північного офісу Держаудитслужби у Чернігівській області за наслідками розгляду заперечень позивачу надіслано лист від 10 квітня 2023 року № 262507-14/1186-2023 з висновками на заперечення, за змістом яких зауваження не приймаються.

На підставі акту ревізії від 06 березня 2023 року № 07-30/01 Управління Північного офісу Держаудитслужби у Чернігівській області сформувало вимогу від 13.04.2023 року №262507-14/1236-2023 «щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства» (отримана 19.04.2023 року): На підставі п.1 ч. 1 ст.8, п. 7 ст.10, ч. 2. ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон), п. 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою України, їі міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року N 550, пп. 7 п. 4, пп. 14 п. 6 Положення про Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, затвердженого наказом від 20.10.16 №18, зі змінами, Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області вимагає:

1) забезпечити відшкодування недоотриманих доходів в частині сортиментного виходу лісопродукції на загальну суму 1578815,77 грн, відповідно до статей 224-226 ГК України та статей 16, 22 ЦК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України;

2) забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Підприємства незаконних нарахувань матеріальної допомоги у сумі 92 686,63 грн;

3) забезпечити відшкодування зайво нарахованого та сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 27 057,06 грн. відповідно до частини 13 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI та Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений Наказом Міністерства Фінансів України від 23.07.2021 № 417;

4) забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Підприємства незаконно спожитих паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 77141,13 грн.;

5) забезпечити відшкодування на користь Підприємства понесених зайвих витрат на оплату бензину та дизельного палива, здійсненого постачальнику ПП «Торговий Дім «Фонтекс-Агро» на загальну суму 108 669,05 з урахуванням вимог статей 193 ГК України та статей 526, 629, 653 ЦК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України;

6) забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України недоотриманих доходів в частині суми пошкодження окремих дерев до ступеня не припинення росту в сумі 6 931,70 грн.;

7) забезпечити відшкодування Підприємству завищеної вартості будівельних робіт на загальну суму 23 035,95 грн відповідно до статей 193, 199, 217 та 218 ГК України та статей 611, 629 ЦК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України;

8) забезпечити, відповідно до статей 193, 199, 217 та 218 ГК України та статей 611, 629 ЦК України, відшкодування Підприємству зайво сплачених коштів в сумі 153 600,00 грн. за роботи, які повинен був виконати постачальник. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України.

Про виконання вимоги необхідно повідомити Управління до 15.05.2023 року.

Не погодившись з зазначеною вимогою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

В силу пункту 6 Положення № 43 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII, за приписами яких органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У частині другій статті 15 Закону № 2939-XII закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 820/3534/16 дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий висновок був сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2016 року по справі № 818/1857/14, і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цієї позиції.

У постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, судам належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.

Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Щодо тверджень позивача про відсутність у відповідача повноваження на проведення ревізії, а також того, що ревізія проведена в порушення норм чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Предметом позову не є наявність у відповідача повноважень на проведення ревізії.

Також позивач не оскаржує порядок проведення цієї ревізії.

Від так суд критично ставиться до таких тверджень та не приймає їх до уваги.

Щодо забезпечити відшкодування недоотриманих доходів в частині сортиментного виходу лісопродукції на загальну суму 1 578 815,77 грн., відповідно до статей 224-226 ГК України та статей 16, 22 ЦК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України.

Оскаржувана вимога органу державного фінансового контролю, ні акт ревізії, не містять посилання на відповідну методику нарахування недоотриманих доходів. Не отриманий дохід в частині асортименту визначений відповідачем не в установленому законодавством порядку, а на власний розсуд, та не підтверджений належними документами. Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» облік та оприбуткування деревини відбувається на підставі первинним документів актів приймання - передачі робіт , а не на підставі кількості визначеної в договорі.

Лісорубні квитки є по своїй суті документами, які надають право на заготівлю деревини, але не підтверджують факт її заготівлі, вони в силу приписів Закону № 996-XIV, Порядку № 761, не є первинними документами і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій з заготівлі деревини.

У «Наставления по отводу и таксации лесосек в лесах СССР» п. 74-76 передбачено проведення робіт з перевірки якості відводу лісосіки та оформлення супутніх документів, тобто контроль проведених робіт здійснюється до моменту передачі лісосіки в рубку. При цьому, допускається розбіжність (відвод не вважається виконаним незадовільно) по запасу ділової деревини в межах 10% (відхилення від обрахованого значення як в більший, так і в менший бік), те саме зазначене в листі №04/160 від 15.02.2023 року від Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (копія листа додається).

З наведеного вбачається, що контролюючий орган допускає похибку в межах 10 % відхилення від обрахованого значення як в більший, так і в менший бік при відводі лісосіки та заготівлі.

Твердження в Акті про те, що жодним нормативним актом не передбачено відхилення є безпідставним, оскільки такі відхилення допускаються методиками, таблицями обрахування, правилами відведення в таксацію лісосік.

Таким чином, не співмірність визначеного органом державного фінансового контролю у вимозі способу усунення порушення із самим порушенням та не конкретизованість вимоги позбавлять можливості виконати її в належний спосіб.

Щодо вимоги забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Підприємства незаконних нарахувань матеріальної допомоги у сумі 92686,63 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.18 Контракту укладеного з керівником ДП «Чернігівський військовий лісгосп» від 29.12.2017 року «У разі відпустки Керівнику надається матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі його середньомісячного заробітку», що не суперечить п.19 Типової форми контракту .

Згідно ст.20 ЗУ «Про оплату праці» Оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України визначені ознаки трудового договору, та зазначено в тому числі, що власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується оплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбаченої законодавством про працю, колективним договором та трудовою угодою.

Як вказано у ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У відповідності до п. 10 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 р. № 170, в контракті передбачаються суттєві умови угоди, а п. 11 Положення вказує, що умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників, з якими укладається контракт, визначаються угодою сторін. Разом з тим, розміри виплат не можуть бути меншими, ніж передбачено чинним законодавством, угодами і колективним договором, і залежать від виконання умов контракту. П.13 У контракті може бути передбачено додаткові пільги, гарантії та компенсації, не встановлені чинним законодавством, за рахунок коштів роботодавця.

Таким чином Постанова Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 р. № 170 також надає право на виплату додаткової компенсації.

Головним бухгалтером нараховувалась, а підприємством сплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до умов п.18 Контракту, а не згідно наказів як зазначено в Акті та згідно діючого законодавства тому відсутні порушення законодавства, а відповідно і незаконні нарахування.

У зв`язку з наведеним неможливо виконати наведений пункт вимоги оскільки він суперечить трудовому законодавству.

Щодо вимоги забезпечити відшкодування зайво нарахованого та сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 27057, 06 грн відповідно до частини 13 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI та Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений Наказом Міністерства Фінансів України від 23.07.2021 № 417, суд зазначає наступне.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення виплачувалась відповідно до діючого трудового законодавства то відповідно і сплата внеску на загальнодержавне соціальне страхування була нарахована та перерахована відповідно до закону. Наведена вимога суперечить законодавству.

Щодо вимоги забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь Підприємства незаконно спожитих паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 77141,13 грн., суд зазначає наступне.

Вищий адміністративний суд України за результатом розгляду адміністративної справи №К/800/49593/15 в ухвалі від 16.02.2016 зазначив, що наказ Міністерства транспорту України від 10.02.1998 №43, яким затверджено Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, не має імперативного характеру для підприємства.

Згідно листа 11.08.2010 N 02-14/1232 ГОЛОВНЕ КОНТРОЛЬНО-РЕВІЗІЙНЕ УПРАВЛІННЯ УКРАЇНИ «Про списання пально-мастильних матеріалів» повідомлялося, що наказ Міністерства транспорту України від 10.02.98 р. N 43 ( v0043361-98 ) не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Враховуючи зазначене, цей наказ є обов`язковим для виконання лише для підприємств, установ і організацій, які входять до сфери управління Мінтрансу.

Іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями повинні бути розроблені власні нормативні документи щодо нормування витрат палива та мастильних матеріалів відповідно до законодавства.

Від так посилання в акті ревізії стосовно недотримання вимог Наказу № 43, щодо списання паливно-мастильних матеріалів є безпідставним.

Правила списання пального на техніку, відносно якої проведена ревізія, Нормами витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті від 10.02.1998 року №43 не передбачаються.

Списання палива на автобусах ГАЗ АСЧ-03 державний номер СВ18-02АА та ПАЗ-32054 державний номер НОМЕР_1 для перевезення працівників до місця роботи і назад на державному підприємстві ДП «Чернігівський військовий лісгосп» здійснюється на підставі наказів директора по підприємству №269 від 26.09.2019 року та №41 від 09.01.2020р. щодо нормування витрат палива.

Щодо вимоги забезпечити відшкодування на користь Підприємства понесених зайвих витрат на оплату бензину та дизельного палива, здійсненого постачальнику ПП «Торговий Дім «Фонтекс-Агро» на загальну суму 108 669,05 з урахуванням вимог статей 193 ГК України та статей 526, 629, 653 ЦК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України, суд зазначає наступне.

У Акті ревізії №07-30.01 від 06.03.2023 у пункті 7 «Дотримання законодавства про закупівлі» зазначено, що є порушення п.п 1,2 ч.4 ст.36 ЗУ №922 (чинного на дату проведення процедури закупівлі) в частині необґрунтованого збільшення ціни на дизельне пальне та на бензин А-92, а саме:

- за процедурою № UA-2018-09-21-000481-b, договір №369 від 29.10.2018 року підприємство провело оплату постачальнику за дизельне пальне та бензин А-92 по ціні більше ніж передбачено тендерними пропозиціями на суму 16 404,00 чим завдало підприємству шкоди;

- за процедурою UA-2018-11-30-001643-c, договір № 1 від 02.01.2019 року підприємство провело оплату постачальнику за дизельне пальне та на бензин А-92 по ціні більше ніж передбачено тендерними пропозиціями на суму 92 265,05 грн чим завдало підприємству шкоди.

ДП «Чернігівський військовий лісгосп», згідно Статуту затвердженого наказом Міністра оборони України від 27.10.2017 року №561, діяло як державне унітарне, спеціалізоване лісогосподарське підприємство, після затвердження нового Статуту, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.07.2020 року №250, підприємство стало державне комерційне, спеціалізоване лісогосподарське підприємство, що в першому, що в другому випадку з урахуванням норм Господарського кодексу України та положень Статутів, підприємство не здійснює свою діяльність в окремих сферах господарювання та не володіє спеціальними або ексклюзивними правами, у зв`язку з чим на нього не поширюється дія ЗУ «Про публічні закупівлі»

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 922-VIII визначено, що замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

В листі Мінекономіки №3304/32275-06 від 21.05.2020 "Щодо визначення замовників", зокрема зазначено, що діяльність юридичних осіб не є промисловою чи комерційною у разі, якщо при забезпеченні певної державної або громадської потреби діяльність підприємств, установ та організацій не орієнтована виключно на одержання прибутку, а забезпечує певну суспільну потребу (функцію держави) та не залежить від економічних ризиків і витрат на неї. Це пов`язано з тим, що держава нормативно, тобто через нормативно-правові акти, розпорядчі рішення, статути юридичних осіб тощо, визначила мету діяльності таких юридичних осіб, встановила спосіб, умови, ціни, тарифи тощо та здійснює контроль за діяльністю та виконанням публічних функцій, направлених на забезпечення потреб держави та /або територіальної громади. Натомість діяльність юридичних осіб здійснюється на промисловій чи комерційній основі у разі, якщо потреби держави або територіальної громади забезпечуються на конкурентному ринку, невід`ємною властивістю якого є, зокрема, попит, пропозиція, ціна та у конкурентний спосіб.

Замовником, у розумінні Закону України "Про публічні закупівлі", є суб`єкти, які створені державою або територіальною громадою для забезпечення потреб суспільства, яких має забезпечувати держава та які витрачають для здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг публічні фінанси, а діяльність юридичних осіб не є промисловою чи комерційною у разі, якщо при забезпеченні певної державної або громадської потреби діяльність підприємств, установ та організацій не орієнтована виключно на одержання прибутку, а забезпечує певну суспільну потребу (функцію держави) та не залежить від економічних ризиків і витрат на неї, це пов`язано з тим, що держава нормативно, тобто, через нормативно-правові акти, розпорядчі рішення, статути юридичних осіб тощо, визначила мету діяльності таких юридичних осіб, встановила спосіб, умови, ціни, тарифи, тощо, та здійснює контроль за діяльністю та виконанням публічних функцій, направлених на забезпечення потреб держави та/або територіальної громади. Натомість діяльність юридичних осіб здійснюється на промисловій чи комерційній основі у разі, якщо потреби держави або територіальної громади забезпечуються на конкурентному ринку, невід`ємною властивістю якого є, зокрема, попит, пропозиція, ціна та конкурентний спосіб на що є підтвердження у Постанові по справі №260/1666/19 від 29.12.2022 Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду. (Висновок Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області ІD № UA-M-2019-10-224-000047 від 13.11.2019 є протиправним)

Верховний Суд зробив правовий висновок «Повертаючись до змісту пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» висновується, що першочергове значення для визначення суб`єкта, на яку поширюється поняття «замовник» в розумінні вказаної норми Закону, має наявність чи відсутність в діяльності конкретної юридичної особи такої ознаки, як здійснення нею діяльності на промисловій чи комерційній основі. Таким чином, застосування критеріїв наявності державної частки в статутному капіталі відповідного суб`єкта та/або використання ним бюджетних коштів (публічних фінансів), повинно здійснюватися лише після аналізу господарської діяльності юридичної особи з метою встановлення в неї наявності або відсутності комерційної чи промислової основи.

ДП «Чернігівський військовий лісгосп» відповідає визначенню комерційного підприємства, неведеного у статті 74 Господарського кодексу України, положення норм статті 75 знаходять своє відображення в Статуті позивача, та останній здійснює свою діяльність на комерційній основі, оскільки держава не регулює ціни на продукцію (лісопродукцію), що виробляється ДП «Чернігівський військовий лісгосп».

ДП «Чернігівський військовий лісгосп» у спірний період не фінансувався за рахунок коштів державного бюджету, що підтверджується довідкою Держказначейства.

Суб`єкти, визначені п. 1.2 цього Порядку, які не є замовниками в розумінні Закону, можуть використовувати Систему з метою здійснення відбору постачальника товару (товарів), надавача послуг (послуги) та виконавця робіт, а також оприлюднення звітів відповідно до Господарського кодексу України незалежно від суми закупівлі.

Крім того, за договором, який укладено за процедурою «Відкриті торги» UA-2018-09-21-000481-b, протокол №229 від 16.10.2018 року, №369 від 29.10.2018 року, підприємство придбало: дизельного пального 47 067 л на суму 1 270 809 грн. (Один мільйон двісті сімдесят тисяч вісімсот дев`ять грн. 00 коп.), бензину А-92 14 897 л на суму 375 404,4 (Триста сімдесят п`ять тисяч чотириста чотири грн. 00 коп.)

Завдяки коливанню цін на ринку підприємство зекономило на дизельному пальному 46 961,60 грн. (Сорок шість тисяч дев`ятсот шістдесят одну грн. 60 коп.), а на бензині А-92 9 727,45 грн. (дев`ять тисяч сімсот двадцять сім грн. 45 коп.) в порівнянні з цінами які були передбачені відповідною тендерної пропозицією.

Розірвання договору завдасть шкоди майновим інтересам підприємства.

Щодо вимоги забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України недоотриманих доходів в частині суми пошкодження окремих дерев до ступеня не припинення росту в сумі 6 931,70 грн., суд зазначає наступне.

Наведена вимога є безпідставна та не обгрунтована, оскільки твердження щодо недоотриманих доходів в частині суми пошкодження окремих дерев до ступеня не припинення росту є не зрозумілим.

Щодо вимоги забезпечити відшкодування Підприємству завищеної вартості будівельних робіт на загальну суму 23 035,95 грн відповідно до статей 193, 199, 217 та 218 ГК України та статей 611, 629 ЦК України. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Відповідно до договорів підряду з ФОП ОСОБА_1 №2 від 20 квітня 2021 року та №5 від 27.05.2021 року п.3.1 оплата виконаної підрядником роботи, що визначена у п.2.1 цього договору, здійснюється за її договірною ціною, яка викладена в кошторисі, що є невід`ємною частиною договору. Під час виконання договорів підряду договірна ціна, яка викладена в кошторисах по закінченню робіт не змінилась.

Акт №1 за травень 2021 року договір №2 від 20.04.2021 року.

Суд не погоджується з розрахунком (інспектора). Для прикладу в ньому зазначено шифр і номер позиції нормативу РН15-114-9, але в Акті приймання виконаних будівельних робіт №1 значиться норматив РН15-121-15. Крім того, інспектор в розрахунку зазначає всі підйомні механізми, а не тільки кран та автопідіймач, але для такого виду робіт необхідно використовувати саме кран та автопідіймач і роботи іншими підйомними механізмами провести неможливо. Кошторисом до договору передбачено окремою позицією робота крана та авто підіймача.

Акту №3 за червень 2021 року договір №5 від 27.05.2021 року. З розрахунком (інспектора) суд також не погоджується і вважає його помилковим. Кошторисом до договору передбачено окремою позицією робота автопідіймача, висота підйому 22 м СН203-1003 маш-год 37, за межі кошторису відступлення не допущено.

В РЕКН відсутні норми видів робіт, які виконувались на даному об`єкті, а саме монтаж і демонтаж системи аспірації ззовні приміщень (на вулиці), і даний об`єкт не є типовим для крану на автомобільному ходу при роботі на монтажі технологічного устаткування, вантажопідйомністю 25 т. то в кошторисі окремою строчкою було визначено СН 202-1105 машино - год 34,5. Були використані норми, з найбільш підходящим складом робіт, Автокран і автопідіймач використовувались на протязі всього часу виконання робіт, тому що в іншій спосіб виконати ці роботи не можливо. В акти включені лише машино-години тієї техніки, яка бралась в оренду ФОП ОСОБА_1 для виконання договору. В технічній частині РЕКН дозволяється застосовувати норми, якщо вони відсутні в типових збірниках РЕКН.

Таким чином позивачем не допущено порушень діючого законодавства при будівництві, а вимога є противоправною.

Щодо вимоги забезпечити, відповідно до статей 193, 199, 217 та 218_ГК України та статей 611, 629 ЦК України, відшкодування Підприємству зайво сплачених коштів в сумі 153600,00 грн за роботи, які повинен був виконати постачальник. У випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Згідно контракту HXSF20170608 від 08.06.2017 року, укладеного між ДП «Чернігівський військовий лісгосп" в особі директора Сезоненко Сергія та Hermesexpo International trading co. Ltd , контракт укладено м. Гуанчжоу , КНР) п.1.1 Постачальник зобов`язується виготовити і передати у власність Покупцю Товар перелік якого визначається відповідно до специфікації. Специфікація є невід`ємною частиною цього контракту.

П.1.2 Контракту, найменування, кількість, асортимент, ціна Товару і умови поставки узгоджуються Сторонами та зазначаються в інвойсах на кожну партію Товару, що є невід`ємною частиною цього Контракту. Інвойс одночасно є специфікацією до цього Контракту.

Відповідно до Інвойсу від 26.12.2017 року, сушильна камера GSB- 35, кількість 1 шт., сума 60 000 дол. США

П.2.1 загальна сума контракту становить 60 000.00 доларів США. Вартість Контракту може змінюватись в залежності від кількості замовленого і фактично поставленого Товару шляхом підписання Сторонами додаткової угоди.

З наведеного вбачається, що в умовами контракту - поставки не визначалась сума та строк встановлення та налагодження закупленого обладнання.

Специфікація №1 до контракту встановлює: Система атмосферного бойлера для подачі тепла з переліком найменувань у 8 пунктах загальною вартістю 12000 доларів США; 2.Сушильна камера і система подачі тепла , 2 шт. з переліком найменувань у 16 пунктах загальною вартістю 48 000 доларів США.

Контракт на поставку не являється змішаним договором, оскільки його істотні умови не визначають вартість послуг, а зазначена виключно єдина ціна без встановлення та налагодження.

Відповідно до ч. 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотною умовою договору є ціна договору, оскільки ціна та строк на виконання налагоджувальних робіт не зазначена у Контракті на поставку для налагоджувальних робіт то договір є неукладеним.

З урахуванням викладеного безпідставним є твердження Акті про те, що відповідно до договору підряду №305 від 29.07.2018 року та акту №2 здачі-прийняття робіт від 18.08.2018 року, підприємство замовило і оплатило ТОВ «ПАНТО Україна» послуги з монтажу двох комплектів сушильної камери мод.GSB-35, вартість яких складає 153 600,00 грн., тому ця сума є зайво сплачені кошти.

Акт ревізії Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області №07-30/01 від 06.03.2023 року є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися.

Вимога, що прийнята відповідачем не узгоджується з приписами чинного законодавства, її зміст є нечітким та неоднозначним, вказане є підставою для скасування відповідного висновку.

Зобов`язальний характер вимоги щодо усунення правопорушення свідчить про встановлення цього порушення, так і визначення імперативного обов`язкового способу його усунення. Відповідач у вимозі не зазначає спосіб усунення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Держаудитслужби на користь Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп (вул.Лісова,1, Гончарівське,Чернігівський район, Чернігівська область,15558) до Північного офісу Держаудитслужби в особі структурного відділу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області (вул.Січових Стрільців, 18, м.Київ,04053) про визнання протиправним та скасування вимоги - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 13.04.2023 № 262507-14/1236-2023 Північного офісу Держаудитслужби в особі структурного відділу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Держаудитслужби на користь Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 09 жовтня 2023 року.

Суддя С.Л. Клопот