Справа № 400/5756/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/5756/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

07.06.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївської області щодо відмови в перерахунку вислуги років в Службі судової охорони, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби станом на 01.01.2022 року, з урахуванням змін, внесених рішенням Вищої ради правосуддя №2236/0/15-21 від 18.11.2021 року, та зарахування до вислуги років в Службі судової охорони часу навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що дає прав на встановлення надбавки за стаж служби у Службі судової охорони, всього 02 роки 06 місяців 00 днів;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Миколаївській області перерахувати вислугу років в Службі судової охорони станом на 01.01.2022 року відповідно до пункту 5 розділу І Положення про проходження Служби співробітниками Служби судової охорони, з урахуванням змін, внесених рішенням Вищої ради правосуддя №2236/0/15-21 від 18.11.2021 року, та зарахувати до вислуги років в Службі судової охорони станом на 01.01.2022 року час навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби у Службі судової охорони, всього 02 роки 06 місяців 00 днів.

В обґрунтування позову зазначено, що з вересня 2020 року по теперішній час позивачка проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Миколаївській області на посаді начальника служби документального забезпечення та контролю.

Наказом Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області від 05.01.2022 року №6о/с позивачці встановлена вислуга років, що дає право на надбавку за стаж служби станом на 01.01.2022 року, - 01 рік 03 місяці 11 днів.

В порушення положень рішення Вищої ради правосуддя від 18.11.2021 року, статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 2 Порядку від 17.07.1992 року №393, відповідачем до вислуги років позивачки додатково не зараховано час навчання у цивільному закладі вищої освіти в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, а саме 02 роки 06 місяців 00 днів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 2 Порядку №393 необхідною умовою зарахування до вислуги років часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби є присвоєння після закінчення навчання офіцерського (спеціального) звання до вступу на службу до Служби судової охорони (у цьому випадку).

З посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №819/374/18, від 20 жовтня 2021 року у справі №200/1882/20-а, суд першої інстанції конкретизував, що законодавець у спірному випадку передбачив не будь-яке навчання у будь-якому вищому навчальному закладі, а лише такі заклади, навчальний курс, яких передбачає по закінченню присвоєння офіцерського (спеціального) звання. При цьому, офіцерське (спеціальне) звання присвоюються такій особі незалежного від того, чи поступає вона після цього на службу чи ні. Визначальним у такому разі є та обставина, що офіцерське (спеціальне) звання присвоюється особі саме за результатами навчання, оскільки вона під час навчання пройшла відповідний учбовий курс та освоїла військову (правоохоронну, медичну, технічну та ін.) спеціальність, та заслуговує на присвоєння офіцерського (спеціального) звання.

З огляду на те, що по закінченню вищого навчального закладу позивачці спеціальне звання не присвоювалось, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових обставин, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядком №393, для перерахунку позивачці вислуги років з урахуванням часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням частини 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 2 Порядку від 17.07.1992 року №393 і помилково не враховано, що цими нормами встановлено додаткове зарахування до вислуги років співробітників Служби судової охорони час їх навчання у цивільних закладах вищої освіти в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, що також відповідає пункту 5 розділу І Положення про проходження служби у Службі судової охорони із змінами, внесеними рішенням Вищої ради правосуддя №2236/0/15-21 від 18.11.2021 року.

На переконання апелянтки, законодавством передбачено два випадки зарахування часу навчання до вислуги років при призначенні пенсії: 1) у цивільних навчальних закладах (незалежно від форми такого навчання); 2) у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Таким чином, цивільні вищі навчальні заклади зазначені окремо від інших навчальних закладів і для цивільних навчальних закладів відсутні будь-які умови для зарахування часу навчання до вислуги років, зокрема й відсутні вимоги щодо присвоєння офіцерського (спеціального) звання.

Для порівняння апелянтка зазначає, що присвоєння спеціального звання після закінчення вищого навчального закладу можливе виключно для студентів, які пройшли військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу та були зараховані до вищих навчальних закладів за денною формою навчання. Студенти, які закінчили вищий навчальний заклад та здобули освіту за заочною формою навчання, не могли бути зараховані на військову кафедру при вищому навчальному закладі, а отже їм не могло бути присвоєно спеціальне звання після закінчення вищого навчального закладу.

У зв`язку із чим, апелянтка наполягає на тому, що висновки суду першої інстанції, складені на обов`язковості присвоєння після закінчення вищого цивільного закладу освіти офіцерського (спеціального) звання, не відповідають вимогам законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

У відзиві на апеляційну скаргу Територіальне управління Служби судової охорони у Миколаївській області посилається на необґрунтованість доводів апелянтки, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення та задоволення адміністративного позову.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 протягом лютого 2004 по червень 2009 року проходила навчання у Миколаївському державному аграрному університеті, за результатом якого отримала диплом Серії НОМЕР_1 від 26.06.2009 року за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр, спеціальністю магістр інженер-механік, спеціальністю «механізація сільського господарства».

Протягом 2003-2019 років позивачка працювала на різних посадах у приватних та державних підприємств.

Згідно послужного списку особистий №06546, позивачка з березня 2020 року прийнята до Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області на посаду провідного інспектора.

З 18.09.2020 року по 01.01.2021 року позивачка проходила службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Миколаївській області на посаді начальника служби документального забезпечення.

З 01.01.2022 року по теперішній час позивачка проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Миколаївській області на посаді начальника служби документального забезпечення та контролю.

Наказом Служби судової охорони від 17.09.2020 року №491о/с позивачці присвоєно спеціальне звання лейтенант Служби судової охорони.

Наказом Служби судової охорони від 30.09.2022 року №855о/с позивачці присвоєно спеціальне звання старший лейтенант Служби судової охорони.

Також, згідно наказу від 05.01.2022 року №6о/с, стаж служби у Службі судової охорони для виплати позивачці надбавки за вислугу років станом на 01.01.2022 року складає 01 рік 03 місяці 11 днів.

Згідно наказу від 02.01.2023 року №1о/с, стаж служби у Службі судової охорони для виплати позивачці надбавки за вислугу років станом на 01.01.2023 року складає 02 рік 03 місяці 11 днів.

Виходячи з обставин справи, до загальної вислуги років у Службі судової охорони, що дає право на надбавку за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, позивачці не зараховано період навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку 02 роки 06 місяців 00 днів.

17.05.2023 року позивачка звернулась до Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області із рапортом, в якому просила перерахувати вислугу років станом на 01.01.2022 року відповідно до пункту 5 розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, з урахуванням змін, внесених рішенням Вищої ради правосуддя від 18.11.2021 року №2236/0/15-21, та зарахувати до вислуги років в Службі судової охорони вислугу, що дає право на встановлення надбавки за стаж служби в Службі судової охорони, час навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, всього 02 роки 06 місяців 00 днів.

Розглянувши звернення, у задоволенні вказаних вимог Територіальне управління Служби судової охорони у Миколаївській області відмовило, про що повідомило позивачку у листі від 17.05.2023 року №45/10-374вих.

Так, відповідачем, з посиланням на приписи пункту 5 розділу І Положення про проходження служби у Службі судової охорони із змінами, внесеними рішенням Вищої ради правосуддя №2236/0/15-21 від 18.11.2021 року, частини 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 2 Порядку від 17.07.1992 року №393, зазначено, що час навчання у цивільних закладах вищої освіти в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби додатково зараховується при призначенні пенсії у тому випадку, коли після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання до ступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або до призначення на відповідну посаду.

З огляду на те, що час навчання у цивільних закладах освіти в межах п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців служби додатково зараховується саме під час призначення пенсії, а також той факт, що після закінчення навчання у цивільному закладі вищої освіти позивачці не присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, Територіальне управління вказало на відсутність правових обставин для застосування вказаних положень законодавства та перерахунку вислуги років, яка дає право на встановлення надбавки за стаж служби під час її проходження.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, посилаючись на їх неправомірність та необґрунтованість, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 року №1052/0/15-19, Служба судової охорони згідно зі статтею 161 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Згідно із пунктом 5 розділу І Положення від 04.04.2019 року №1052/0/15-19 час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.

За правилами абзацу 3 пункту 5 розділу І Положення від 04.04.2019 року №1052/0/15-19 до стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей".

Так, за правилами частини 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Вказані норми частини 2 статті 17 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII кореспондуються із приписами пункту 2 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, згідно яких до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Таким чином, до вислуги років співробітників Служби зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання), зокрема, у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Вказаний п`ятирічний термін стосується розрахунку зарахування періоду навчання до вислуги років особам, які мають право на таке зарахування, а не до умов набуття права на вислугу років.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 16 червня 2021 у справі №819/374/18, від 20 жовтня 2021 року у справі №200/1882/20-а в правовідносинах з подібним застосування норм права, та, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню у вирішенні спірних правовідносин в даній адміністративній справі.

Отже, з огляду на те, що по закінченню навчання у цивільному вищому навчальному закладі позивачці не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових обставин для проведення позивачці перерахунку вислуги служби.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв