Справа № 260/4273/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2023 рокум. Ужгород№ 260/4273/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2022 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день; 2) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2022 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що при звільнення зі служби в поліції йому протиправно не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки за період роботи з 2016 по 2022 роки. У відповідь на заяву щодо виплати такої компенсації йому було повідомлено, що розрахунок був проведений у повному обсязі та відповідно до норм чинного законодавства.

28 червня 2023 року відповідач надіслав до Закарпатського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечує. Так, зокрема, зазначає, що нормами чинного законодавства передбачено право на отримання грошової компенсації за невикористані відпустки виключно за рік звільнення зі служби. При цьому стверджує, що грошова компенсація за невикористану позивачем в 2022 році відпустку була виплачена в повному розмірі при звільненні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) з 07 листопада 2015 року проходив службу в Національній поліції.

Як вбачається з листа Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУ НП в Закарпатській області) №122-Ц/106/5-2022 від 01.12.2022, невикористана частина чергової відпустки ОСОБА_1 за 2016 рік складає 35 діб; невикористана щорічна основна оплачувана відпустка за 2018 рік складає 30 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції за 2018 рік складає 15 календарних днів; невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік складає 16 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції за 2019 рік складає 15 календарних днів; невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік складає 05 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції за 2020 рік складає 15 календарних днів; невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік складає 05 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за 2021 рік складає 15 календарних днів.

Наказом ГУ НП в Закарпатській області №139-о/с від 04.08.2022 майора поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції з 05 серпня 2022 року.

Як вбачається з тексту вищезазначеного наказу невикористана частина чергової відпустки ОСОБА_1 за фактично відпрацьований час у 2022 році складає 26 календарних днів.

При цьому жодних відомостей щодо нарахування та виплати грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки за попередні роки роботи наказ ГУ НП в Закарпатській області №139-о/с від 04.08.2022 не містить.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виплати під час звільнення передбаченої нормами законодавства України грошової компенсації протиправною, з метою захисту порушеного права позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються нормами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580).

Положеннями ст. 92 Закону №580 передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно ч.ч. 1 4 ст. 93 Закону №580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч.ч. 8 11 ст. 93 Закону №580, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

З листа ГУ НП в Закарпатській області №122-Ц/106/5-2022 від 01.12.2022 вбачається, що за період служби з 2016 по 2021 роки у ОСОБА_1 залишилася невикористана щорічна основна та додаткова оплачувана відпустка у кількості 151 календарний день.

Спір в даній адміністративній справі виник з приводу невиплати ОСОБА_1 при звільнення зі служби в поліції в 2022 році грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

Так, право на отримання грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки гарантоване нормами трудового законодавства.

Зокрема, ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі Закон №504) передбачено, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Вказане кореспондується також з положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження служби в поліції. Так, відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону №580, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Право на своєчасне і в повному обсязі отримання грошового забезпечення та інші компенсаційних виплат відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України є однією з гарантій професійної діяльності поліцейського, передбачених нормами ч. 10 ст. 62 Закону №580.

Не виплату ОСОБА_1 грошової компенсації відповідач аргументує тим, що спірні невикористані відпустки стосувалися періодів, що передували року звільнення, тому норми Закону №580 не передбачають можливість отримання за такі грошову компенсацію.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів суб`єкта владних повноважень, суд враховує правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах. Так, питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, було предметом неодноразового дослідження Верховного Суду у постановах від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 та від 30.11.2022 у справі №640/85/20.

У вказаних постановах Верховний Суд вказав на те, що правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. 8, 11 ст. 93 Закону №580. Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Відповідно до ч. 5 ст. 242, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що ОСОБА_1 мав право на отримання при звільнення зі служби в поліції грошової компенсації за невикористану щорічну основну і додаткову оплачувану відпустку за період роботи з 2016 по 2021 роки тривалістю 151 календарний день, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом встановлено, що грошова компенсація за невикористану у 2022 році відпустку була виплачена ОСОБА_1 при звільненні, що підтверджується долученими відповідачем до матеріалів справи архівними відомостями №1. З огляду на що позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

У зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1000,00 грн. (Одна тисяча гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін