Справа № 540/707/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/707/22

Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Дата і місце ухвалення 20.06.2023р., м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря- Челак Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

28.01.2022 року товариство з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління" звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.12.2021 року № 6, 6.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 р. задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління".

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області було проведено фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління" за адресою господарської одиниці: Івано-Франківська область, Галицький район, с. Дубівці, вул. Залізнична, буд. 1 на підставі наказу від 11.11.2021 року № 2200-ж, прийнятого на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Апелянт вважає, що при призначенні проведення фактичної перевірки податковим органом було дотримано вимоги податкового законодавства та будь-які порушення в цій частині відсутні.

Апелянт вказував на те, що в ході проведення перевірки встановлено порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та п. 12 розділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме: станом на момент перевірки не зареєстрований акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, а також ємність (стаціонарна), розташована на акцизному складі не обладнана витратомірами-лічильниками на місці відпуску пального наливом з акцизного складу та рівномірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. Апелянт посилався на те, що відповідно до вимог податкового законодавства розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Посилаючись на положення Податкового кодексу України апелянт зазначив, що доводи, наведені у позовній заяві, не спростовують порушення, встановлені перевіркою та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У зв`язку з вказаним апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року та постанови нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» у повному обсязі.

Згідно статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління" здійснює такі види діяльності за КВЕД: 42.11 Будівництво доріг і автострад (основний); 08.11 Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю; 08.99 Добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів, н.в.і.у. ; 09.90 Надання допоміжних послуг у сфері добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів; 43.11 Знесення; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.12 Будівництво залізниць і метрополітену; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 11.11.2021 року №3034, №3033, виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 11.11.2021 року № 2200-ж «Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське шляхо-будівельне управління» за адресою господарської одиниці: Івано-Франківська область, Галицький район, с. Дубівці, вул. Залізнича, буд. 1.

За результатом фактичної перевірки складено акт про результати фактичної перевірки від 19.11.2021 року № 6578/09/03/PPO/36191005, в якому зафіксовані виявлені порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме станом на момент проведення перевірки не зареєстрований акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, необладнання та відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі та витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі за адресою: Івано-Франківська область, Галицький район, с. Дубівці, вул. Залізнича, буд. 1.

В ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що відповідно до наявних баз даних ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» отримано протягом 2020-2021 років від постачальників пальне з доставкою через пересувні акцизні склади на місце зберігання пального в обсязі, що перевищує 1000 м3 , а саме: протягом 2020 року отримано 3148515,51 л. пального, а протягом 2021 року отримано 2206321,88 л. дизпалива. При цьому встановлено, що товариством отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: Івано-Франківська область, Галицький район, с. Дубівці, вул. Залізнича, буд. 1 із загальною місткістю резервуарів, що використовуються для зберігання пального у кількості 15000 л.

На підставі висновків акту перевірки від 19.11.2021 року № 6578/09/03/PPO/36191005 відповідачем 30.12.2021 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №6, яким за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, а саме, за відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку-розпорядником акцизного складу позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1000 000 грн;

- №6, яким за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, а саме: не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 40 000 грн;

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

При цьому, заперечуючи допущення порушень вимог Податкового кодексу України, товариство також вказувало на порушення порядку проведення фактичної перевірки, зокрема, на відсутність підстав для призначення проведення фактичної перевірки згідно п.п.80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, без ознайомлення платника податків з наказом та направленнями на проведення перевірки, без врахування повідомлення про неможливість надання документів на перевірку через знаходження їх в іншому податковому органі, яким проводилась планова виїзна перевірка.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське шляхо-будівельне управління», з огляду на наступне:

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначений порядок проведення фактичної перевірки.

Так, відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п.п. 80.2.2 та п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, за наявності таких підстав:

п.п. 80.2.2 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

п.п. 80.2.5 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Як встановлено в ході розгляду справи, проведення фактичної перевірки здійснювалось на підставі наказу начальника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 11.11.2021 року № 2200-п.

При цьому, у зазначеному наказі вказано про те, що він виданий на підставі п.п. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Згідно змісту наказу заступнику начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області та головному державному інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, контролю за виробництвом та обігом пального, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Івано-Франківській області було доручено провести фактичну перевірку місця зберігання пального за адресою: (кар`єр Дубівці) с. Дубівці, Галицького району, ТзОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» з 11.11.2021 року.

Разом із наказом про проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області було надано до суду лист Державної податкової служби України від 11.10.2021 року, в якому зазначено про те, що ДПС проведено аналіз інформації, що міститься в ІТС «Податковий блок», Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, Єдиному реєстрі акцизних накладних, Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та виявлено 214 суб`єктів господарювання, які отримували від постачальників у 2020 та 2021 роках пальне з доставкою, через пересувні акцизні склади продавця на 401 місце зберігання пального, у обсязі, що перевищує 1000 куб.метрів, а для суб`єктів господарювання платників єдиного податку четвертої групи 10000 куб. метрів, при цьому отримували ліцензії на право зберігання пального в органах ДПС, але такі приміщення або території (акцизні склади) не зареєстрували в Системі електронного адміністрування реалізації пального.

З огляду на зазначене було зобов`язано територіальні органи ДПС провести фактичні перевірки платників податків за адресами місць зберігання пального, зазначених у додатку 1 до цього листа.

Згідно висновків Верховного Суду (зокрема, але не виключно, викладених у постановах від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21) формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Як установлено судом апеляційної інстанції наказ про призначення фактичної перевірки позивача видано на підставі положень підпункту 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Спірну перевірку позивача призначено за наслідком, зокрема, отримання листа Державної фіскальної служби України від 11.10.2021 року № 23046/7/99-00-07-05-03-07, яким територіальним органам ДПС доручено здійснити фактичні перевірки суб`єктів господарювання, тобто за наслідком отримання інформації про можливі порушення, в тому числі позивачем, вимог Податкового кодексу України, що відповідає підставам призначення фактичної перевірки, визначеним п.п. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Крім того, слід зазначити, що у питанні застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України практика Верховного Суду є сформованою і усталеною, полягає в тому, що ця норма містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В свою чергу колегія суддів звертає увагу на наступне:

Положеннями ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення, зокрема, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Впродовж розгляду справи представник позивача наполягав на тому, що фактична перевірка проводилась без участі платника податку або його законного представника, а акт фактичної перевірки не направлявся на адресу позивача.

У спростування вказаних доводів представники відповідача та третьої особи вказували на те, що посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до проведення фактичної перевірки були пред`явлені службові посвідчення, а також наказ та направлення на проведення перевірки уповноваженій особі підприємства Ломпасу Віталію Михайловичу.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у постанові Верховний Суд від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок про те, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Тобто, у разі якщо підставами позову, щодо протиправності податкових повідомлень-рішень, є порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суди повинні надавати правову оцінку таким підставам (доводам), в незалежності від того, що контролюючий орган був допущений до перевірки. Допуск до перевірки не може свідчити про те, що при призначенні чи проведенні перевірки контролюючим органом не було допущено процедурних порушень. Тобто суд зобов`язаний, в першу чергу, надати оцінку підставам (доводам) щодо порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, у разі їх наявності, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача в частині неправомірності проведення фактичної перевірки, колегія суддів зазначає наступне:

Так, судом встановлено, що копії наказу від 11.11.2021 року № 2200-п та направлень на проведення фактичної перевірки від 11.11.2021 року були вручені головному механіку Ломпасу Віталію Михайловичу (т. 1 а.с. 140-141). Позивач заперечує той факт, що вказана особа є уповноваженою особою або представником ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління».

Позивач пояснив, що 31.01.2020 року між ПрАТ «Івано-Франківськийцемент» та ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» був укладений договір № 24/08К20 на виконання робіт, відповідно до п. 2 якого роботи полягали у здійсненні розкривних робіт із плануванням завантаженням ґрунту в автотранспорт та перевезення технікою виконавця (екскаватори, самоскиди, бульдозери, грейдери). Аналогічний договір було укладено між тими ж самими сторонами і 01.02.2021 року (т.3 а.с. 50-59).

Згідно п. 4.2 цих договорів замовник (ПрАТ «Івано-Франківськийцемент») зобов`язувалось надати виконавцю площадку для стоянки техніки та розміщення вахтового селища на безкоштовній основі. Як зазначив позивач, виконуючи договірні зобов`язання замовник надав таку площадку на своїй території за адресою: вул. Залізнична, 1, с. Дубівці, Галицького району, Івано-Франківської області та на підтвердження власності на земельну ділянку представник позивача надав до суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Для виконання робіт, обумовлених укладеними договорами позивач придбав резервуар ємністю 20т куб.м.

За вищевказаною адресою: вул. Залізнична, 1, с. Дубівці, Галицького району, Івано-Франківської області ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

В свою чергу з наданих до суду доказів встановлено, що 31.05.2021 року між ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» та ТОВ «Чорномортрансбуд» був укладений договір оренди майна №31/05, за умовами якого позивач як орендодавець передає орендарю в тимчасове (строкове) оплатне користування будівельну техніку (обладнання), визначену у цьому договорі (т. 1 а.с. 9 (зворот)-11), т. 3 а.с. 44-46).

Згідно п. 1.2 Договору перелік майна, є невід`ємною частиною договору. Строк оренди майна встановлюється до 31.12.2023 року. Початок строку оренди обчислюється з моменту прийняття техніки за актом приймання-передачі та закінчується моментом підписання акту приймання-передачі техніки від орендаря орендодавцеві, які є невід`ємною частиною договору (п. 4.1 Договору).

У додатку 1 до договору оренди визначений перелік майна, що Орендодавець передає Орендарю в тимчасове (строкове) оплатне користування. Серед переліку майна, яке передається вказані, зокрема: модуль зберігання палива контейнерного типу 20 м3, колонка паливороздавальна, ємність для зберігання пального, паливозаправники (т. 1 а.с. 13, т. 3 а.с. 47).

Крім того до суду був наданий акт приймання-передачі майна №1 від 01.06.2021 року (т. 1 а.с. 12, т. 3 а.с. 48), в якому зазначено найменування майна, яке передається орендарю, в тому числі і модуль для зберігання палива, колонка паливороздавальна, ємність для зберігання пального, паливозаправники.

Таким чином судом встановлено, що станом на 01.06.2021 року майно, в тому числі, ємність для зберігання пального, яке належало позивачу було за договором оренди передано ТОВ «Чорномортрансбуд» та перебувало у його користуванні.

Крім того позивачем надано наказ ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» від 31.05.2021 року № 54/К про звільнення 31.05.2021 року у зв`язку з переведенням до ТОВ «Чорномортрансбуд» згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України співробітників ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління», зокрема, і механіка ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 65-69). Також позивачем була надана копія трудової книжки ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останній дійсно був звільнений 31.05.2021 року з посади механіка ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» у зв`язку з переведенням до ТОВ «Чорномортрансбуд» та 01.06.2021 року прийнятий на посаду головного механіка до ТОВ «Чорномортрансбуд» у порядку переведення з ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» (т. 3 а.с. 149-150).

В ході розгляду даної справи було встановлено, що станом на момент проведення фактичної перевірки 11.11.2021 року 19.11.2021 року головний механік ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» та не був уповноваженою посадовою (службовою) особою позивача, за участю якої могла бути проведена фактична перевірка, та якій могли бути вручені копії наказу про проведення такої перевірки та направлення на проведення перевірки.

Доказів того, що вказана особа станом на момент проведення перевірки була уповноваженим представником позивача відповідачем чи третьою особою надано не було. Крім того не було надано до суду і доказів вручення відповідних розпорядчих документів уповноваженій особі позивача.

З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими твердження позивача про порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки, що позбавило позивача права бути присутнім при проведенні перевірки, надавати відповідні пояснення.

Крім того вказані вище обставини свідчать про те, що станом на момент проведення фактичної перевірки ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» не здійснювало господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 та не використовувало резервуар для зберігання пального ємністю близько 20 м3, який згідно договору оренди майна від 31.05.2021 року був переданий у користування ТОВ «Чорномортрансбуд».

З урахуванням всього вищевикладеного, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем не доведено, що саме позивачем здійснювалось зберігання пального за адресою с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області.

Колегія суддів звертає увагу на те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо процедури проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення від 30.12.2021 року є протиправними та підлягають скасуванню в силу незаконності податкової перевірки і відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.10.2023 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук