Справа № 160/15426/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: заборонити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 здійснювати господарську діяльність на території природно-заповідного фонду парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва "Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка" загальнодержавного значення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) в період з 23.06.2023 року по 26.06.2023 року проведено рейдові заходи щодо виявлення та попередження фактів порушення природоохоронного законодавства на території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» загальнодержавного значення. За результатами проведення заходів встановлено, що відповідач протиправно розмістив на території природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» загальнодержавного значення кафе «Home Park» та здійснює торгівлю продуктами харчування. Враховуючи, що така діяльність підлягає забороні, інспекція звернулась до суду з даним позовом.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався, відзив до суду не надав.
Третя особа також правом на надання пояснень не скористалась.
Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі. Ухвалою від 21.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення.
07.09.2023 від відповідача надійшли пояснення, згідно змісту яких, 23.08.2023 та 24.08.2023 на виконання рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 25.04 2023 № 3-25/4 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» та від 22.08.2023 № 4-22/8 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста», співробітниками КП «Дніпровські активи» проведено демонтаж споруд та об`єктів сфери споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг за адресою пл. Шевченка, 1, м. Дніпро. Позивач здійснив демонтаж тимчасових споруд, а також здійснив знесення капітального об`єкта нерухомості на підставі власних рішень із залученням підрядних організацій через КП «Дніпровські активи». З 23.08.2023 зазначені об`єкти знесені та демонтовані, а відтак земельна ділянка приведена силами позивача у первісний стан.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
На підставі наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 30.05.2023 № 5-ТП, позивачем у період з 23.06.2023 року по 26.06.2023 року здійснено рейдові заходи щодо виявлення та попередження фактів порушення природоохоронного законодавства на території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» загальнодержавного значення, за адресою: пл. Шевченка, 1, м. Дніпро (Соборний район).
За результатами проведення заходів позивачем 23.06.2023 встановлено, що на території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» загальнодержавного значення, який розташовано за адресою: м. Дніпро, площ. Шевченка, буд. 1 виявлено огороджену парканом земельну ділянку, а саме заклад громадського харчування - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Відповідно до листа Департаменту парків та рекреацій КП «Міська інфраструктура» Дніпровської міської ради від 21.03.2023 року № 15/4.2-215 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено у надані дозволу на розташування літнього майданчика за адресою: АДРЕСА_1 .
Станом на час проведення заходу (23.06.2023) дозвіл на розташування літнього майданчика за адресою: АДРЕСА_1 також відсутній.
За результатами проведення рейдового заходу позивачем встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на території природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» загальнодержавного значення, за адресою: площ. Шевченка, 1, м. Дніпро (Соборний район) без дозволу та погодження керівництва Департаменту парків КП «Міська інфраструктура» Дніпровської міської ради.
Враховуючи, що така діяльність відповідачем здійснюється з порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з таких підстав.
Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і прав, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовані Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», передбачено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до п. 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», передбачені загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), а саме виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Згідно змісту ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.
Відповідно до пункту 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, Державна екологічна інспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання й відтворення природних ресурсів.
Державна екологічна інспекція відповідного округу (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.
Повноваження Інспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідних областей, міст Києва та Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України, континентальний шельф України та лимани.
Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території (п. 3 розділу І).
Інспекція звертається до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин (п. 6 розділу ІІ Положення)
Таким чином, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є уповноваженим державою органом на здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища та пред`явлення позову про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
Законом України «Про природно-заповідний фонд України» (далі Закону № 2456) визначено правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів .
Природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.
У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2456, завданням законодавства України про природно- заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі.
Згідно ст. ст. 7, 8 цього Закону № 2456, території та об`єкти, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську, а також історико-культурну цінність, підлягають комплексній охороні, порядок здійснення якої визначається положенням щодо кожної з таких територій чи об`єктів, яке відповідно до цього Закону та законодавства України про охорону пам`яток історії та культури затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері культури.
Землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико- культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.
Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно- заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.
Збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом:
встановлення заповідного режиму;
організації систематичних спостережень за станом заповідних природних комплексів та об`єктів;
проведення комплексних досліджень з метою розробки наукових основ їх збереження та ефективного використання;
додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля;
запровадження економічних важелів стимулювання їх охорони;
здійснення державного та громадського контролю за додержанням режиму їх охорони та використання;
встановлення підвищеної відповідальності за порушення режиму їх охорони та використання, а також за знищення та пошкодження заповідних природних комплексів та об`єктів;
проведення широкого міжнародного співробітництва у цій сфері;
проведення інших заходів з метою збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Відповідно до статті 9 Закону № 2456, території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися:
у природоохоронних цілях;
в оздоровчих та інших рекреаційних цілях;
в освітньо-виховних цілях;
для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.
Встановлені частиною першою цієї статті основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно- заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.
Під час перевірки відповідач документи на підтвердження права власності/користування на земельну ділянку за адресою: пл. Шевченка, 1, м. Дніпро (Соборний район), яка використовується під кафе «Home Park» не надала.
Однак, згідно договору оренди майна №2 від 18 липня 2018, укладений між ТОВ «ФБІ та К» (далі - Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (далі - Орендар), Орендодавець передав Орендареві частину нежитлового приміщення площею 212,80 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Термін оренди за цим договором діє до 31 грудня 2023.
В подальшому, вищевказане нежитлове приміщення, згідно договору суборенди від 10.05.2022 №1005/1, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , передано ФОП ОСОБА_1 для ведення господарської діяльності (розміщення кафе).
Тож, у відповідача в суборенді перебувало нежитлове приміщення площею 212,80 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 - для ведення господарської діяльності (розміщення кафе).
Адресою Центрального парку культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка у місті Дніпрі, який є парком-пам`яткою садового паркового мистецтва та об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення є пл. Шевченка, 1, м. Дніпро. /
Тож, відповідач здійснювала господарську діяльність на території парку-пам`ятки садового паркового мистецтва та об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення без відповідного дозволу та права користування/власності на земельну ділянку.
Відповідно до статті 9-1 Закону № 2456, спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Перелік встановлених цим Законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів, що видаються місцевими радами за погодженням з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України. Видача дозволів на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на безоплатній основі.
Відповідно до Порядку порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення, затвердженого постановою КМУ від 10.08.1992 року № 459,
До природних ресурсів, на які видається дозвіл на спеціальне використання, належать:
природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони;
тварини та морські ссавці, які перебувають у стані природної волі, а також інші об`єкти тваринного світу, віднесені до природних ресурсів загальнодержавного значення;
природні ресурси в межах території та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення;
види тварин і рослин, занесені до Червоної книги України;
корисні копалини, за винятком загальнопоширених;
природні ресурси місцевого значення;
природні рослинні угруповання, занесені до Зеленої книги України;
Дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів - це офіційний документ, який засвідчує право підприємств, установ, організацій, громадян на використання конкретних природних ресурсів у межах затверджених лімітів.
Видача дозволів на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється, зокрема, природних ресурсів континентального шельфу й виключної (морської) економічної зони (крім корисних копалин), немисливських видів тварин, природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення (крім мисливських тварин), видів тварин і рослин, занесених до Червоної книги України, природних рослинних угруповань, занесених до Зеленої книги України, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
Статтею 37 Закону № 2456 визначено, що парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва оголошуються найбільш визначні та цінні зразки паркового будівництва з метою охорони їх і використання в естетичних, виховних, наукових, природоохоронних та оздоровчих цілях.
Парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення є природоохоронними рекреаційними установами.
Оголошення парків-пам`яток садово-паркового мистецтва провадиться з вилученням у встановленому порядку або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.
На території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва можуть проводитися наукові дослідження.
У відповідності до статті 38 Закону № 2456, на території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва забороняється будь-яка діяльність, що не пов`язана з виконанням покладених на них завдань і загрожує їх збереженню.
На території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва забезпечується проведення екскурсій та масовий відпочинок населення, здійснюється догляд за насадженнями, включаючи санітарні рубки, рубки реконструкції та догляду з підсадкою дерев і чагарників ідентичного видового складу, замість загиблих, вживаються заходи щодо запобігання самосіву, збереження композицій із дерев, чагарників і квітів, трав`яних газонів.
На території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва може проводитися зонування відповідно до вимог, встановлених для ботанічних садів.
Утримання та реконструкція парків-пам`яток садово-паркового мистецтва провадиться за проектами, що розробляються спеціалізованими науковими та проектними установами і затверджуються органами, у підпорядкуванні яких перебувають ці парки, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, - щодо парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення;
Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Під час перевірки позивачем встановлено відсутність у відповідача будь-яких дозволів на використання природно-заповідним фондом загальнодержавного значення, що є порушенням вимог законодавства про природно-заповідним фонд.
Тож, проведення господарської діяльності на території природно-заповідного фонду загальнодержавного значення без спеціального дозволу не допускається, така діяльність підлягає забороні до отримання спеціального дозволу.
Щодо доводів відповідача про знесення об`єктів нерухомого майна розташованих за адресою пл. Шевченка, 1 у місті Дніпрі на підставі рішень органів місцевого самоврядування, а тому неможливості здійснення відповідачем господарської діяльності на цій території, суд зазначає, що згідно листа-відповіді від 31.08.2023 №5321д-05 на адвокатський запит представника відповідача від 25.08.2023, вбачається, що 23.08.2023 та 24.08.2023 проведено демонтаж тимчасових споруд та об`єктів сфери споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг за адресою: пл. Шевченка, 1 на підставі рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 25.04.2023 № 3-25/4 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» та від 22.08.2023 № 4-22/8 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста», співробітниками КП «Дніпровські активи».
З наведеного листа вбачається, що демонтаж проведено органом місцевого самоврядування на підставі порушень відповідачем Правил благоустрою міста Дніпро, тому ці дії з боку міської ради вчинено в рамках інших правовідносин, та з підстав виявлення інших порушень.
Отже, обставини проведення демонтажу органом місцевого самоврядування тимчасових споруд відповідача не впливають на оцінку доказів у даній справі, адже в рамках цієї справи досліджується питання порушення відповідачем вимог природно-заповідного законодавства внаслідок здійснення господарської діяльності без спеціального дозволу.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За умовами частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Проаналізувавши положення вимог чинного законодавства та враховуючи встановлені у даній справі обставини, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог та задоволення позовних вимог у такій спосіб: заборонити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 здійснювати господарську діяльність на території природно-заповідного фонду парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва "Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка" загальнодержавного значення, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до отримання спеціального дозволу.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, позивачем понесені судові витрати у розмірі 2684,00 грн (платіжна інструкція № 383 від 28.06.2023 року), які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 139, 241, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд-
Адміністративний позов задовольнити.
Заборонити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) здійснювати господарську діяльність на території природно-заповідного фонду парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва "Центральний парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка" загальнодержавного значення, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до отримання спеціального дозволу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 10.10.2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна