Справа № 420/10334/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10334/23

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В. Дата і місце ухвалення: 22.06.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності на підставі довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 14.02.2022р. серії 12ААВ №553172;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області призначити, нарахувати і сплачувати ОСОБА_1 пенсію, як інваліду другої групи з загальним захворюванням, починаючи з 12 лютого 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 14.02.2022р. його визнано інвалідом 2 групи загального захворювання на строк до 01.03.2023р. У зв`язку з цим, 29.03.2023р. ОСОБА_1 звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 05.04.2023р. №29 йому відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на те, що станом на дату звернення за призначенням пенсії не підтверджено наявність інвалідності. При цьому, відповідач не прийняв до увагу надану ОСОБА_1 виписку до акта огляду МСЕК до довідки 12ААВ №553172 від 14.02.2022р., зазначивши, що нею підтверджено встановлення інвалідності до 28.02.2022р. Дії ГУ ПФУ в Одеській області, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності позивач вважає незаконними та зазначає, що територіальним органом ПФУ не враховано положень п.3 постанови КМУ від 08.03.2022р. №225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України», якою передбачено перенесення повторного огляду МСЕК, строк якого припав на період дії воєнного стану та території України, на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2023р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 22.06.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача, що термін закінчення інвалідності на підставі довідки до акту огляду МСЕК від 14.02.2022р. серії 12ААВ №553172 припав на період дії воєнного стану на території України, а тому інвалідність продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану на підставі п.3 постанови КМУ від 08.03.2022р. №225. В оскаржуваному рішенні судом не обґрунтовано неможливість застосування вказаної Постанови до спірних правовідносин.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано п.14-6.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається, зокрема, по інвалідності - з дня встановлення інвалідності.

ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Херсонській області подали письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.02.2022р. на ім`я ОСОБА_1 видано довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №553172. Згідно вказаної довідки позивачу встановлена друга група інвалідності по загальному захворюванню на строк до 01 березня 2023 року. Дата чергового переогляду 14.02.2023р.

29.03.2023р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності до ГУ ПФУ в Херсонській області. На момент звернення вік позивача становив 50 років 02 місяців.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 (зі змінами), за принципом екстериторіальності питання щодо призначення позивачеві пенсії по інвалідності (за заявою від 29.03.2023р.) розглядалось ГУ ПФУ в Одеській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №29 від 05.04.2023р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності з посиланням на те, що станом на дату звернення за призначенням пенсії не підтверджено наявність інвалідності. Зокрема, зазначено, що випискою з акта огляду МСЕК до довідки 12ААВ №553172, виданої 14.02.2022р., заявнику встановлено інвалідність з 14.02.2022 по 28.02.2023р.

Про прийняте рішення ОСОБА_1 повідомлено листом ГУ ПФУ в Херсонській області від 14.04.2023р.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови призначити пенсію по інвалідності на підставі довідки до акту огляду МСЕК від 14.02.2022р. серії 12ААВ №553172 ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем територіальному органу ПФУ документами підтверджено встановлення йому інвалідності до 01.03.2023р., тоді як і з заявою про призначення пенсії по інвалідності останній звернувся 29.03.2023р. без надання результатів огляду МСЕК в 2023 році. Суд зазначив, що посилання позивача на дію воєнного стану в Україні не можуть замінити саму відсутність у нього результатів огляду медико-соціальної експертної комісії в 2023 році та не є обґрунтуванням причини не звернення позивача до пенсійного органу з листопада 2022 року (де окупації м.Херсон). При цьому, судом враховано, що робота пенсійних органів з моменту оголошення воєнного стану не припинялась, електронні звернення функціонували та були доступними; в листопаді 2022 року місто Херсон було де-окуповано, що давало позивачу безперешкодно пройти черговий переогляд 14.02.2023р. та надати його результати пенсійному органу 29.03.2023р.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За статтею 34 Закону №1788-ХІІ соціальні пенсії призначаються та виплачуються за весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004р.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Частиною першою статті 32 Закону №1058-IV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп - від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. (ч.1 ст.34 Закону №1058-IV)

З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що право на пенсію по інвалідності нерозривно пов`язано із наявністю в особи, якій призначається пенсія, статусу «особа з інвалідністю».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» від 21.03.1991р. №875-XII (далі - Закон №875-XII) особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 2 Закону №875-ХІІ визначено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.

Як слідує з приписів статті 3 Закону №875-XII, інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю.

Відповідно до статті 4 Закону № 875-XII, діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у: виявленні, усуненні перепон і бар`єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об`єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу (далі - об`єкти фізичного оточення), транспорту, інформації та зв`язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів - до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту; охороні здоров`я; соціальному захисті; забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації осіб з інвалідністю; наданні пристосованого житла; сприянні громадській діяльності.

Соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють забезпеченню прав осіб з інвалідністю щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Згідно ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005р. №2961-IV (далі - Закон №2961-IV), інвалідність - це міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідно до ст.7 Закону №2961-IV медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.9 наказу Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011р. огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, проводиться згідно з Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317.

Відповідно до п.1.12. Наказу №561 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюється до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Переогляд інвалідів з нестійкими, оборотними морфологічними змінами та порушеннями функцій органів і систем організму з метою визначення ефективності відновного лікування та реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться через 1-3 роки.

Якщо строк переогляду особи пропущено з поважних причин, інвалідність поновлюється МСЕК з дня її зупинення, але не більше ніж за три роки.

Аналогічні норми закріплені у статті 35 Закону №1058-ІV.

Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизи, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009р. №1317, міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Отже, причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи.

Разом з цим, Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. Воєнний стан у подальшому продовжувався та наразі діє.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.03.2022р. №225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України», пунктом 3 якої встановлено, що повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення: осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №1317; дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. №917.

При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.

Отже, державою створені правові засади щодо проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України, при цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжено до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не було проведено повторний огляд.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №553172 від 14.02.2022р. ОСОБА_1 на період по 01.03.2023р. встановлена ІІ група інвалідності.

Таким чином, оскільки повторний огляд позивача припав на період дії воєнного стану, інвалідність позивача вважається продовженою.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №29 від 05.04.2023р. ОСОБА_1 неправомірно відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності з посиланням на те, що станом на дату звернення за призначенням пенсії не підтверджено наявність інвалідності.

Територіальним органом ПФУ, при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, а також судом першої інстанції при вирішенні даного спору, необґрунтовано не враховано положення п.3 Постанови КМУ №225, в розумінні якої позивач вважався особою з інвалідністю.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ГУ ПФУ в Одеській області у відзиві на апеляційну скаргу на п.1 Постанови КМУ №225, який передбачає можливість проходження огляду для встановлення інвалідності у заочній формі незалежно від місця перебування особи, оскільки вказаний пункт стосується первинного встановлення інвалідності. Питання повторного огляду врегульовано п.3 зазначеної Постанови.

А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про неправомірність відмови ГУ ПФУ в Одеській області у призначенні йому пенсії по інвалідності на підставі наданої ним виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №553172 від 14.02.2022р. Оскільки відповідну відмову оформлено рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №29 від 05.04.2023р., тому колегія суддів вважає, що саме вказаним рішенням порушено права позивача у спірних правовідносинах, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню в судовому порядку.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Колегія суддів звертає увагу, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

А відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів, відповідно до частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.03.2023р. та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Поряд з цим, колегія суддів не надає правову оцінку посиланням апелянта на п.14-6.2. розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV доповнено вказаним пунктом на підставі Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» від 20.03.2023р. №2981-IX, який набрав чинності 15.04.2023р., тобто після винесення ГУ ПФУ в Одеській області рішення від 05.04.2023р. про відмову в призначенні пенсії.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 22.06.2023р. підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Оскільки дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності та розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №29 від 05 квітня 2023 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2023р. при призначення йому пенсії по інвалідності з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 жовтня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук