Справа № 500/942/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/942/23 пров. № А/857/11724/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільної фірми «АСТРА» до Тернопільської митниці про визнання протиправним і скасування рішення,

суддя у І інстанції Мартиць О.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 02 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю Багатопрофільна фірма «АСТРА» (далі ТОВ «АСТРА») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці (далі Митниця) про коригування митної вартості товарів від 10 листопада 2022 року №UA403020/2022/000267/2.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у справі № 500/942/23, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що сумніви Митниці щодо складових митної вартості імпортованого ТОВ «АСТРА» товару ґрунтуються виключно на припущеннях. Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними. Митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 Митного кодексу України (далі МК), унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «АСТРА».

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час здійснення митного контролю за МД № 22UA56U0 від 10 листопада 2022 року Митницею було опрацьовано інформацію, шо міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено, що згідно із специфікацією № 137 від 30 червня 2022 року до контракту № SDCI20191129 від 29 листопада 2019 року сторони домовились поставити сталь оцинковану з полімерним покриттям у рулонах: - 0,35мм* 1250 мм: RAL9003 - 47т, однак згідно з інвойсом №137С від 21 липня 2022 року поставляється 48,661 т, що вказує на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

Окрім того, у митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості цього товару, оскільки вартість раніше оформлених у попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою.

У зв`язку із цим Митницею було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів, однак таких надано не було.

Відтак, за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою Митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2022/000267/2 від 10 листопада 2022 року, у якому зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у документах поданих до митного оформлення, наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно із статтею 64 МК. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше винесеного рішення про визначення митної вартості від 13 жовтня 2022 року №UA806020/2022/000033/1 з рівнем митної вартості 1,30 USD/кг, визнаної митної вартості товарів на рівні 1,30 USD/кг згідно з ЕМД від 08 вересня 2022 року UA209140/2022/093196.

Таким чином, оспорюване позивачем рішення про коригування митної вартості прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим.

Висновок суду першої інстанціїщодо необхідності зазначення у рішенні про коригування заявленої митної вартості пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, не ґрунтуєтьсяна нормах законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту №SDCI20191129 від 29 листопада 2019 року, укладеного ТОВ «АСТРА» (Україна) з компанією "Shandong Castle International Trade Co., Ltd" (Китай), позивачем згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №137С від 21 липня 2022 року на митну територію України ввезено товар.

10 листопада 2022 року уповноваженою особою позивача до митного оформлення подано митну декларацію (далі - МД) типу №22UA56U0 та заявлено до митного оформлення товар: "прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям в рулонах: - ширина 1250 мм, товщина 0.25 мм, 0.35 мм, 0.39 мм, 0.43 мм (лицева сторона покрита поліестром, зворотня - епоксид) холоднокатаний, негофрований. Марка сталі DX51D, маса покриття 60г/м2. -0,25мм*1250мм: Дерево світле (22,812т); - 0,35мм*250мм: IR(48,661 т); - 0,39мм*1250мм: Матова фарба: RAL6005 (24,923t),(16,746т) RAL9005(25,028); - 0,43мм*1250мм: Матова фарба: RAL3005 (40,520т), RAL6005 (16,671t), RAL7016 (21,437т), RAL8017 (33,397т), RAL9005 (25,373t). Всього 67 рулонів.".

До вказаної митної декларації для підтвердження заявленої у ній інформації декларантом було подано такі документи:

- сертифікат якості №137C-P від 21 липня 2022 року;

- пакувальний лист №б/н від 21 липня 2022 року;

- рахунок-фактура (інвойс) №137С від 21 липня 2022 року;

- коносамент №UTRUST22070695 від 28 липня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5F9Z42 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA0H6 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA212 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA314 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA3J0 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA413 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA456 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA464 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA5U6 від 14 жовтня 2022 року;

- супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA689 від 14 жовтня 2022 року;

- сертифікат про походження товару №22C486000286/00009 від 22 липня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- накладна ЦІМ/УМВС № від 16 жовтня 2022 року;

- некласифікований комерційний документ - заявка №65 від 18 липня 2022 року;

- некласифікований комерційний документ - заявка №65/2 від 23 вересня 2022 року;

- некласифікований комерційний документ - заявка №65/3 від 23 вересня 2022 року;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1571 від 16 вересня 2022 року;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1596 від 19 вересня 2022 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2010-5/ВС від 20 жовтня 2022 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2010-6/ВС від 20 жовтня 2022 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б/н від 30 червня 2022 року;

- страховий поліс №015500г1пп/35 від 26 липня 2022 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №137 від 30 червня 2022 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 25 січня 2022 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 10 жовтня 2022 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №SDCI20191129 від 29 листопада 2019 року;

- договір (контракт) про перевезення №06122019 від 06 грудня 2019 року;

- інші некласифіковані документи - сертифікат №223700B0/008950 від 30 серпня 2022 року;

- інші некласифіковані документи - лист №137C від 30 червня 2022 року;

- інші некласифіковані документи - лист №SDCI20191129 від 29 листопада 2019 року;

- копія митної декларації країни відправлення №00740823 від 26 липня 2022 року.

Під час здійснення митного контролю за поданою уповноваженою особою позивача МД №22UA56U0 від 10 листопада 2022 року Митницею було виявлено наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

Тому Митницею було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів такого змісту:

"У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось).

Прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.".

Листом від 10 листопада 2022 року №261 декларант ТОВ «АСТРА» повідомив Митницю про неможливість подання протягом десятиденного терміну інших документів по партії товару 137С.

Відтак Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2022/000267/2 від 10 листопада 2022 року, яким митна вартість товару позивача визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно із статтею 64 МК, а за основу для її обрахунку взято інформацію раніше винесеного рішення про визначення митної вартості від 13 жовтня 2022 року №UA806020/2022/000033/1 з рівнем митної вартості 1,30 USD/кг, визнаної митної вартості товарів: на рівні 1,30 USD/кг згідно з ЕМД від 08 вересня 2022 року UA209140/2022/093196. Інші другорядні методи визначення митної вартості не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів.

ТОВ «АСТРА» не погодилося із вказаним рішенням Митниці про коригування митної вартості та звернулося до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК та іншими законами України.

Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 МК митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На переконання апеляційного суду, наведені правові норми дають підстави для висновку, що органи доходів і зборів при реалізації свої повноважень щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом мають право витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості, однак лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

При цьому наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступні дії, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом із тим, витребуванню підлягають не всі документи, що передбачені приписами статті 53 МК, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення органом доходів і зборів іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши документи, надання яких може усунути такі сумніви.

Таким чином, відсутність у рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про його протиправність.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Сам факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товару, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за обраним декларантом методом на підставі поданих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для її коригування митним органом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, виходячи із приписів частини 2 статті 55 МК та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

У відповідності до матеріалів справи сумніви щодо заявленої позивачем митної вартості товару згідно з МД №22UA56U0 від 10 листопада 2022 року митним органом обґрунтовано тим, що згідно з специфікацією №137 від 30 червня 2022 року до контракту №SDCI20191129 від 29 листопада 2019 року сторони обумовили поставку сталі оцинкованої з полімерним покриттям в рулонах: -0,35мм*1250мм: RAL9003 - 47 т, а згідно з інвойсом №137С від 21 липня 2022 року поставлялося 48,661 т.

На переконання апеляційного суду, на підставі аналізу поданих декларантом позивача із митною декларацією документів суд першої інстанції слушно зауважив, що відповідно до пункту 3 контракту SDCI20191129 від 29 листопада 2019 року фактично вироблена та поставлена загальна кількість товару у складі кожної партії, що вказана у комерційних інвойсах, може відхилятися від замовленої кількості, що вказана у відповідних специфікаціях до контракту, у межах 10% в будь-який бік, а отже зазначене посилання митного органу на невідповідність кількості імпортованого товару, що вказані у специфікації №137 від 30 червня 2022 року до контракту №SDCI20191129 від 29 листопада 2019 року та інвойсі №137С від 21 липня 2022 року, є безпідставними.

При цьому відповідачем не заперечується відсутність у поданих до митного оформлення декларантом документах ознак підробки, а також усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд першої інстанції в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доречно врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суд від 14 серпня 2018 року у справі №820/9195/15, від 28 серпня 2018 року у справі №810/3879/17, від 21 грудня 2018 року у справі №815/1670/17, відповідно до яких наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Також слід наголосити на тому, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Таким чином, на думку апеляційного суду, слід вважати вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого транспортного засобу за першим методом, що була підтверджена необхідними документами, а отже про відсутність належних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості оспорюваним Рішенням.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у справі №500/942/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк