Справа № 460/10714/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2023 року м. Рівне №460/10714/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВідділу державного нагляду (контролю) в Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 04.04.2023 № 347867 (з урахуванням позовної заяви у новій редакції від 12.05.2023).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана постанова винесена за відсутності фактів правопорушень. Позиція позивача мотивована тим, що під час руху був зупинений інспектором, і на нього було складено акт №352858 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Наголосив, що на момент здійснення перевезень він не виступав як ФОП, а лише як фізична особа, і перевозив товар для власних потреб, не надаючи послуги перевізника. Одним єдиним вантажем становило все майно, як фізичної особи, перевезення якого не мало стосунку до господарської діяльності, саме тому позивач не мав і не повинен був мати документи на нього. З підстав наведених у позові позивач просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.05.2023 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою суду від 17.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі, під час розгляду справи по суті, судом з`ясовано, позовна заява подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, у зв`язку із чим останню залишено без руху.

08.08.2023, ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду. Розгляд справи вирішено продовжити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 25.09.2023 витребувано у Відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті належним чином засвідчені кваліфікованим електронним підписом відео та фото матеріали рейдової перевірки (перевірки на дорозі) 23.02.2023, що є додатком до Акту проведення перевірки № 352858, складеного відносно ОСОБА_1 .

Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог, викладена у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що при здійсненні перевірки транспортного засобу було порушено питання надання товарно-транспортної накладної, або іншого визначеного законодавством документу на вантаж. Вказує, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю. Тому в даному випадку вбачається внутрішнє перевезення вантажу, яке не обмежується лише перевезеннями, які здійснюють автомобільні перевізники на комерційній основі. Поняття «внутрішні перевезення», охоплює в тому числі, і перевезення покупцями придбаних товарів у постачальників за свій рахунок. Зазначено, що за результатами фото і відеоматеріалів рейдової перевірки, що водій відсутність ТТН пояснив тим, що придбав взуття оптом у м. Хмельницький, але продавець товару не надав йому вищезазначений документ. Відтак, можна зробити висновок, що товар придбаний з метою подальшого збуту. З наведених підстав, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, 23.02.2023, було проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT (номерний знак НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_1 .

Відповідно до проведеної перевірки виявлено порушення визначені ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена вимогами ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів передбачених вимогами статті 48 цього Закону. У поясненнях водія про причини порушень, ОСОБА_1 (водій) вказав: «вантаж куплений мною на ринку (взуття)».

За наслідками чого, посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області складено Акт № 352858 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно повідомлення про розгляд справи від 27.03.2023, позивача було повідомлено про розгляд справи на 04.04.2023 та надіслано копію Акту № 352858 від 23.02.2023.

04.04.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №347867, якою на підставі частини 1 абзацу 3 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, у зв`язку з перевезенням вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт, накладено на позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн.

Зазначену копію постанову позивач отримав 04.04.2023, про що поставлено власноручний підпис на другому примірнику.

Не погоджуючись із прийнятою постановою та вважаючи її протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, передбачена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п.п. 2-4 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок.

Згідно з п. 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 13 Порядку № 1567 визначено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (ст. 5 Закону України Про автомобільний транспорт (далі Закон № 2344)).

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону).

За приписами ст. 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Дослідженими матеріалами підтверджено, що до позивача, який є водієм та власником транспортного засобу застосовано штрафні санкції визначені ст. 60 цього Закону. А саме, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до нього, як до автомобільного перевізника, застосовано штраф за перевезення вантажу (взуття) без товарно-транспортної накладної, або іншого документу, що встановлює походження вантажу.

Відповідно до визначення поняття "автомобільний перевізник", позивач в розумінні ст. 1 Закону № 2344 виступав автомобільним перевізником, оскільки є фізичною особою, яка здійснює за власний кошт перевезення вантажів транспортним засобом.

А тому суд не погоджується з твердженнями позивача, що застосування до нього штрафних санкцій визначених вказаною статтею є безпідставним, оскільки він не є суб`єктом господарювання та відповідно не є автомобільним перевізником.

Що стосується тверджень позивача про відсутність необхідності здійснювати перевезення вантажу (взуття) з товарно-транспортною накладною, оскільки позивач перевозив товар для власних потреб, то суду необхідно вказати таке.

Судом встановлено, що позивач здійснював перевезення вантажу (взуття) транспортним засобом, який належить йому на праві власності за власний кошт.

Разом з тим, наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Згідно п. 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

У відповідності до ст. 1 Закону № 2344 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Тобто суд погоджується із твердження позивача, що товарно-транспортна накладна на перевезення ним за власний кошт купленого взуття не формується.

Разом з тим, до позивача застосовано штрафні санкції не виключно за відсутність товарно-транспортної накладної, а в тому числі через відсутність будь-яких інших визначених законодавством документів на вантаж.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 під час перевезення вантажу не був зареєстрований, як фізична особа - підприємець, а лише перевозив товар за власний кошт, однак все одно зобов`язаний був надати інші документи, що встановлюють походження вантажу, з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 698 Цивільного кодексу України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до акту перевірки, судом встановлено, що водій транспортного засобу відсутність документів на товар пояснив тим, що придбав взуття оптом у місті Хмельницький, але продавець товару не надав йому визначений документ.

Разом з тим, з аналізу наявних додатків до акту перевірки у формі фотоматеріалів та копії листа Укртрансбезпеки від 14.04.2023, судом встановлено, що обсяги придбаного позивачем товару, не можуть слугувати для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 713 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З аналізу обставин справи, можна дійти висновку, що у правовідносинах наявні ознаки договору поставки, зважаючи на такі істотні умови правовідносин позивача (покупця) і продавця: (1) передача у встановлений строк товар у власність покупця; (2) в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням; (3) зобов`язання покупця прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Видаткова накладна це первинний документ постачальника, який підтверджує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи до іншої, від постачальника до покупця.

Отже, у даному випадку як доказ підтвердження прийняття товару і сплати за нього коштів, можливим є складення видаткової накладної, оскільки вказаний документ фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг.

Оскільки як вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові по справі № 904/887/18 від 22.01.2019, видаткова накладна, складена відповідно до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, засвідчує факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Поміж тим, у разі не складання видаткової накладної, необхідно звернути увагу, що відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, розрахункові документи також підтверджують виконання розрахункових операцій. Згідно ст. 2 цього Закону, розрахунковий документ документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів.

Крім того, Закон України "Про захист прав споживачів" гарантує кожному споживачу скористатися гарантіями повернення, у разі придбання ним товару неналежної якості. Тоді як, лише у випадку наявності документу, що підтверджує походження та придбання товару, можна скористатися правами визначеними вказаним законом.

Тобто чинним зазконодавством визначено документи, які покупець повинен отримати у разі придбання товарно-матеріальних цінностей, які можуть бути ним використані у цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням. Вказаних документів позивачем у ході перевірки надано не було.

Крім того, щодо тверджень позивача про неточності відомостей вказаних в акті перевірки та постанові про застосування штрафних санкцій, то суд зазначає, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18, від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач не довів наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийнятті оскаржуваних рішень, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності. Жодних доказів зворотного судом не здобуто та матеріали справи не містять.

Також, відсутність у фізичної особи статусу суб`єкта господарювання на момент проведення перевірки не звільняє позивача від відповідальності, позаяк стаття 60 Закону передбачає застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, власне до автомобільних перевізників.

З огляду на досліджені судом докази та проаналізовані норми законодавства суд дійшов висновку, що позивачем були порушенні вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (щодо ненадання під час перевірки будь-яких інших визначених законодавством документів на вантаж, у зв`язку з чим відповідачем правомірно було застосовано до нього адміністративно-господарський штраф, на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач приймаючи оскаржувану постанову діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, і не порушив права та інтереси позивача у справі, а вказана постанова відповідає встановленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи було спростовано відповідачем.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене, постанова відповідача постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 04.04.2023 № 347867, - є правомірною та не підлягає скасуванню.

Оскільки судом не встановлений факт наявності порушеного права позивача з боку відповідача, то поданий позов необхідно залишити без задоволення.

Підстав для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 жовтня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) в Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Відінська, буд. 8, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 39821750)

Суддя Д.П. Зозуля