Справа № 500/3168/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3168/23 пров. № А/857/14037/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі № 500/3168/23 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Дерех Н.В.,

час ухвалення рішення 19.07.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 19.07.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №70086101 від 31.05.2023 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2576/22.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач вважає спірну постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження. На думку представника позивача, невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів через поважні причини, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, та у даному випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, а постанова старшого державного виконавця прийнята передчасно, отже наявні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі № 500/3168/23 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що згідно рішення суду у справі № 500/2576/22 постановлено "перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром"; згідно перерахунку пенсії, наданого боржником, встановлено, що розмір пенсії обчислено із урахуванням максимального розміру пенсії.

Пояснити причини перерахунку пенсії з 01.03.2023 року та причини обмеження максимальним розміром пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не може.

Таким чином, твердження боржника про те, що рішення суду виконано, не відповідає дійсності.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі № 500/3168/23 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги в справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчинялися дії щодо виконання судового рішення у справі №500/2576/22, що вбачається зі змісту листів позивача, направлених на адресу державного виконавця від 01.11.2022 та 09.05.2023. Разом з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.05.2023 подана копія перерахунку пенсії.

Поряд з цим, в ході розгляду даної справи відповідачем суду не надано і судом не встановлено доказів, які б свідчили про навмисне невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішення Тернопільського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 500/2576/22.

Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист №500/2576/22 виданий 22.09.2022 Тернопільським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 01.12.2019 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, під час її перерахунку на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області №2021/1390 від 29.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

14.10.2022 державним виконавцем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70086101 з виконання вказаного виконавчого листа. В даній постанові, зокрема у пункті 2 резолютивної частини зазначено: "Боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів".

31.05.2023 старшим держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях винесено постанову про накладення штрафу від 31.05.2023 у ВП №70086101, якою за невиконання вимог виконавчого листа №500/2576/22 від 22.09.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, накладено на боржника та стягнено з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Зокрема, відповідач дійшов висновку, що згідно рішення суду постановлено "перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром"; згідно перерахунку пенсії, наданого боржником, встановлено, що розмір пенсії обчислено із урахуванням максимального розміру пенсії.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Своєю чергою, стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 у справі № 360/3573/2, від 31 травня 2021 у справі № 560/594/20.

Судом із матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист №500/2576/22 виданий 22.09.2022 Тернопільським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 01.12.2019 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, під час її перерахунку на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області №2021/1390 від 29.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

14.10.2022 державним виконавцем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70086101 з виконання вказаного виконавчого листа. В даній постанові, зокрема у пункті 2 резолютивної частини зазначено: "Боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів".

01.11.2022 року на виконання вимоги державного виконавця №6954/04/1-22 від 14.10.2022 року боржником подано клопотання про зупинення виконавчого провадження ВП №70086101.

06.03.2023 року державним виконавцем винесено вимогу № 4335/031-25 від 06.03.2023. В даній вимозі державний виконавець вимагає виконати вимоги виконавчого листа №500/2576/22 від 22.09.2022.

08.05.2023 боржник повідомив державного виконавця про виконання виконавчого листа №500/2576/22 від 22.09.2022. в результаті виконання розмір пенсії з 01.03.2023 року склав 20930,00 грн.

31.05.2023 старшим держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях винесено постанову про накладення штрафу від 31.05.2023 у ВП №70086101, якою за невиконання вимог виконавчого листа №500/2576/22 від 22.09.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, накладено на боржника та стягнено з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Зокрема, відповідач дійшов висновку, що згідно рішення суду постановлено "перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром"; згідно перерахунку пенсії, наданого боржником, встановлено, що розмір пенсії обчислено із урахуванням максимального розміру пенсії.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до перерахунку пенсії з 01.03.2023 року підсумок пенсії з надбавками становить 23586,74 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії-20930,00 грн. Підстава перерахунку пенсії: рішення суду (а.с. 37).

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не виконало рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі №500/2576/22 в частині з 01.12.2019 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, оскільки, як підтверджено самим позивачем, розмір перерахованої пенсії виплачується у межах максимального розміру.

За наведених обставин, постанова від 31.05.2022 ВП №70086101 про накладення на ГУ ПФУ у Тернопільській області штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду зобов`язального характеру без поважних причин відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті другої КАС України.

Враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі № 500/3168/23 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 10.10.2023 року