Справа № 420/12354/23
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017, 2018, 2019 роки з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 13.03.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст. 40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017, 2018, 2019 роки;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн 60 копПозов обґрунтований позивачем тим, що Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки було надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2018 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву від 13.03.2023 р., у якій просив перерахувати пенсію, як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 рр., а не з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2016, 2017рр.

Відповідач листом від 30.03.2023р. у зазначеному перерахунку відмовив, посилаючись на те, що правові підстави для здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 рр. відсутні.

Позивач, вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого ГУ ПФУ в Одеській області позовні вимоги вважає необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: ОСОБА_1 з 21.11.2018 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Розмір пенсії було обчислено із середньої заробітної плати 5144,47 грн (коефіцієнт заробітку 0,94801*5426,40 грн середня заробітна плата за 2016, 2017 роки) та - страхового стажу 36 років 4 місяців (враховано по 30.09.2018).

Позивачу згідно заяви від 01.03.2021 здійснено перерахунок пенсії за віком з урахуванням стажу, набутого після призначення пенсії.

Після перерахунку пенсії страховий стаж ОСОБА_1 становив 38 років 7 місяців (враховано по 31.12.2020), середня заробітна плата розрахована з урахуванням показника за 2016, 2017 роки.

У березні 2023 року позивач звернувся до Головного управління із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки.

Головним управлінням листом від 30.03.2023 № 6969-0204/Г-02/8-1500/23 ОСОБА_1 надано інформацію про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2017 роки.

Підстави для перерахунку пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки відсутні.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 з 21.11.2018 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Розмір пенсії було обчислено із середньої заробітної плати 5144,47 грн (коефіцієнт заробітку 0,94801*5426,40 грн. середня заробітна плата за 2016, 2017 роки) та - страхового стажу 36 років 4 місяців (враховано по 30.09.2018).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 13.03.2023 р., у якій просив перерахувати пенсію, як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 рр., а не з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2016, 2017рр.

Відповідач листом від 30.03.2023р. у зазначеному перерахунку відмовив, посилаючись на те, що правові підстави для здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 рр. відсутні.

Зміст спору зводиться до встановлення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що підлягає застосуванню при перерахунку пенсії позивача.

Так, оскільки пенсія позивачу призначалася у 2018 році, застосовано показник 2016 - 2017 років, проте, після перерахунку у 2021 році застосовано показник 2014-2016 років.

Відповідач у відзиві не заперечує цього твердження позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Абз. 1 п. 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058 визначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Абзацом другим цього ж пункту передбачено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.1. ст.45 Закон № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас нормами ст. 42 Закону №1058 передбачено, що перерахунок пенсії проводиться із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

До того ж, Законом №1058 пенсіонерам з метою збільшення розміру пенсій передбачено проведення індексації. Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Зазначена правова позиція була висловлена в постановах Верховного Суду від 01.11.2018 року у справі №804/9874/14, від 13.06.2019 року у справі №265/84/16-а та від 21.10.2021 року у справі №2-а-2430/11.

Аналогічні правові висновки були викладені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/10053/22 від 19.12.2022 року, в яких зазначено, що правилами положень абз.2 ч.4 ст.42 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV при перерахунку пенсії за періоди страхового стажу застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення або попереднього перерахунку пенсії.

Таким чином, у відповідача не було підстав для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не підтверджено належними доказами обставин, якими обґрунтовує заявлені вимоги, та не спростовано позиції відповідача, заперечуючи її обґрунтованість.

Порушень з боку відповідача у спірних правовідносинах судом не встановлено.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.