Справа № 420/16105/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 21.12.2022 №50 про повторну відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 09.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наведені в оскаржуваному рішенні підстави відмови є необґрунтованими та безпідставним, а тому таке рішення має бути скасовано а позивачу призначено пенсію за віком починаючи з 09.02.2022 року.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних. Представник зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 по справі №420/13040/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву від 06.052022 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і урахуванням висновків, сформованих судом у даному рішенні. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 до загального страховою стажу не зараховано: - період виплат допомоги по безробіттю з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року, оскільки відсутня печатка при припиненні виплати; - період роботи з 09.01.1988 року по 26.01.1992 року, оскільки наявна розбіжність між датою прийняття та датою наказу про прийняття (наказ від 17.01.1989 року), період роботи зараховано з дати переведення з 27.01.1992 року по 03.08.1992 року. Період роботи з 31.03.1986 року по 21.01.1988 року, зазначений у рішенні суду від 01.11.2022 року по справі №420/13040/22 не зараховано, оскільки, при зверненні 06.05.2022 року відсутні сторінки №4 та №5 трудової книжки НОМЕР_2 , де зазначено вказаний період. До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності: - з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особипідприємця оскільки відсутні дані про систему оподаткування, як передбачено п.2.1 розділу 2 Порядку 22-1 та про сплату, як передбачено п. 4 абз. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №637; - з 01.09.2004 року по 30.09.2004 року. оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків; - з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року, оскільки згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутнє нарахування доходу та сплата страхових внесків; - з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, оскільки відсутні дані СПВО про сплату страхових внесків до пенсійного фонду. При зверненні адвоката від 21.12.2022 року №12380/Г-1600-22 надано новий документ про навчання від 08.11.2022 №02/436, тому для зарахування періоду навчання потрібно подати заяву. При повторному розгляді заяви від 06.05.2022 року довідка про навчання відсутня.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив, в якому останній зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 року по справі №420/13040/22, повторно розглянуто заяву Позивача про призначення пенсії за віком від 06.05.2022 року та 21.12.2022 року прийнято Рішення №50 про повторну відмову Позивачеві у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області протиправних дій, щодо Позивача не допущено, оскільки жодних рішень під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 Відповідачем не приймалось. Управління вважає вчинені дії під час прийняття рішення від 21.12.2022 №50 правомірними, та такими, що вчинені з дотриманням норм чинного законодавства України.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно записів у трудовій книжці від 05.08.1984 року серії НОМЕР_1 , працювала на наступних посадах:

- до працевлаштування закінчила Одеський технологічний інститут харчової промисловості диплом НОМЕР_3 від 30.06.1984 року;

- №1 від 01.08.1984 року призначена на посаду інженера виробничого відділу консервно-сушильної промисловості Розп. ОПС №300 від 06.08.1984 року;

- №2 від 31.03.1986 року звільнена у зв`язку з переведенням за її згодою в Черновецький міжобласний філіал Українського центру Центрсоюзу (ч.5 ст.36 КЗПП УСРС) Розп. ОПС №128 від 31.03.1986 року;

- №3 від 31.03.1986 року призначена на посаду старшого інженера відділу організації праці у заготівельних підприємствах і організаціях у порядку переведення - наказ №11-п від 31.03.1986 року;

- №4 від 21.01.1988року - звільнена у за переведенням на Чернівецький консервний завод відповідно до ч. 5 ст. 36 КЗПП УРСР) наказ №2-Л від 21.01.1988 року;

- №5 від 01.02.1988 року призначена на посаду майстра консервного цеху - наказ №14-к від 01.02.1988 року;

- №6 від 13.06.1988 року звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗПП УРСР - наказ №69-к від 13.06.1988 року;

- №7 від 09.01.1988 року призначена на посаду інженера-технолога томатно-сокового цеху наказ №31-Л від 17.01.1989 року;

- №8 від 27.01.1992 року - переведена на посаду зважувальника томатно-сокового цеху - наказ №103-Л від 28.02.1992 року;

- №9 від 03.08.1992 року звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗПП УРСР наказ №375-Л від 03.08.1992 року;

- №10 від 07.08.1992 року прийнята технологом зміни - №1л від 07.08.1992 року;

- №11 від 16.05.1994 року звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗПП УРСР - наказ №20-л від 25.05.1994 року;

- №12 від 23.12.1995 року призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст.29 п.1 Закону України "Про зайнятість населення" наказ №49 від 29.12.1995 року;

- №13 від 29.2.1996 року знята з обліку виплати допомоги по безробіттю, припинити з 12.01.1996 року - наказ №10 від 29.02.1996 року.

З огляду на матеріали справи, позивачка зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 20.10.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В00 №044618. Дана обставина не заперечується відповідачем.

06.05.2022 року ОСОБА_1 , через Портал Електронних Послуг ПФУ, звернулась із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви позивачем долучено наступні документи: копію трудової книжки НОМЕР_1 , свідоцтво платника єдиного внеску, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, паспорт, звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, РНОКПП.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок №22-1) передбачено, що з 01.04.2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 06.05.2022 року про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області.

13.05.2022 року ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення №50 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки за аналізом наданих документів вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 18 років 02 місяці 0 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. При цьому, відповідач повідомив про те, що до загального стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою:

- з 27.01.1992 року по 03.08.1992 року, зараховано з дати переведення, оскільки між датою прийняття та датою наказу про прийняття розбіжність більше місяця;

- з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року, оскільки відсутня печатка при припиненні виплати.

Також зазначено, що до стажу враховано наступні періоди ведення підприємницької діяльності ОСОБА_1 із застосуванням спрощеної системи оподаткування: з 01.01.2004 року по 31.08.2004 року; з 01.10.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 30.11.2006 року, з 01.03.2008 року по 31.10.2008 року

Про прийняте рішення відповідач повідомив ОСОБА_1 листом від 17.05.2022 року №2400-1701-8/16160.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/13040/22 від 01.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м.Полтава, вул.Соборності, буд.66, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.05.2022 року №50 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/13040/22 від 01.11.2022 року повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 06.05.2022 року про призначення пенсії за віком та прийнято рішення №50 від 21.12.2022 року про повторну відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

У рішенні, відповідачем зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 по справі №420/13040/22 повторно розглянуто заяву від 06.05.2022 року ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком та надані документи: трудову книжку, свідоцтво платника єдиного податку, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, довідку про взяття на облік платника податків, паспорт, ідентифікаційний код.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 до загального страховою стажу не зараховано:

- період виплат допомоги по безробіттю з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року, оскільки відсутня печатка при припиненні виплати;

- період роботи з 09.01.1988 року по 26.01.1992 року, оскільки наявна розбіжність між датою прийняття та датою наказу про прийняття (наказ від 17.01.1989), період роботи зараховано з дати переведення з 27.01.1992 по 03.08.1992.

Період роботи з 31.03.1986 року по 21.01.1988 року, зазначений у рішенні суду від 01.11.2022 року по справі №420/13040/22 не зараховано, оскільки при зверненні 06.05.2022 року відсутні сторінки №4 та №5 трудової книжки НОМЕР_2 , де зазначено вказаний період.

До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності:

- з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особипідприємця оскільки відсутні дані про систему оподаткування, як передбачено п.2.1 розділу 2 Порядку 22-1 та про сплату, як передбачено п. 4 абз. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №637;

- з 01.09.2004 року по 30.09.2004 року, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року, оскільки згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутнє нарахування доходу та сплата страхових внесків;

- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, оскільки відсутні дані СПВО про сплату страхових внесків до пенсійного фонду.

При зверненні адвоката від 21.12.2022 року №12380/Г-1600-22 надано новий документ про навчання від 08.11.2022 №02/436, тому, для зарахування періоду навчання потрібно подати заяву. При повторному розгляді заяви від 06.05.2022 року, довідка про навчання - відсутня.

Аналіз наданих документів вказує на те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 15 років 00 місяців 11 днів. Для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону 1058 відповідно до п. 3.1 розділу XV Прикінцеві положення" Закону 1058 до страхового стажу включено періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування (01.01.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 31.12.2004, з 01.10.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2010), стаж для права становить 21 рік 00 місяців 00 днів, якого недостатньо для призначенім пенсії за віком. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №50 від 21.12.2022 про повторну відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Отже, як вбачається з оскаржуваного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення про повторну відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.08.2010 року №2464-VI.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом (ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до ст.7 Законом України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України (ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV. (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься устатті 1 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом п.1 ч.1 ст.8 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 ст.9 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені ст.26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV).

Так, згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Як встановлено судом, на момент звернення позивачки до пенсійного органу їй виповнилось 60 років.

Щодо страхового стажу, то відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 15 років 00 місяців 11 днів. Для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону 1058 відповідно до п. 3.1 розділу XV Прикінцеві положення" Закону 1058 до страхового стажу включено періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування (01.01.2004 по 31.08.2004, з 01.10.2004 по 31.12.2004, з 01.10.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2010), стаж для права становить 21 рік 00 місяців 00 днів, якого недостатньо для призначенім пенсії за віком. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №50 від 21.12.2022 про повторну відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Отже, з оскаржуваного рішення незрозуміло який саме страховий стаж наявний у ОСОБА_1 15 років 00 місяців 11 днів чи 21 рік 00 місяців 00 днів.

При цьому, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивачки:

- період виплат допомоги по безробіттю з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року, оскільки відсутня печатка при припиненні виплати;

- період роботи з 09.01.1988 року по 26.01.1992 року, оскільки наявна розбіжність між датою прийняття та датою наказу про прийняття (наказ від 17.01.1989), період роботи зараховано з дати переведення з 27.01.1992 м по 03.08.1992 року.

Період роботи з 31.03.1986 року по 21.01.1988 року, зазначений у рішенні суду від 01.11.2022 року по справі №420/13040/22 не зараховано, оскільки при зверненні 06.05.2022 року відсутні сторінки №4 та №5 трудової книжки НОМЕР_2 , де зазначено вказаний період.

До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності:

- з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця оскільки відсутні дані про систему оподаткування, як передбачено п.2.1 розділу 2 Порядку 22-1 та про сплату, як передбачено п. 4 абз. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №637;

- з 01.09.2004 року по 30.09.2004 року, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року, оскільки згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутнє нарахування доходу та сплата страхових внесків;

- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, оскільки відсутні дані СПВО про сплату страхових внесків до пенсійного фонду.

Надаючи оцінку таким аргументам пенсійного органу, суд враховує наступне.

В період спірного запису у трудовій книжці позивачки щодо виплати допомоги по безробіттю правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальні гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю визначав Закон України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року №803-XII.

Статтею 25 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-XII передбачено наступні види компенсацій, як сприяння держави незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності: а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата стипендій в період професійної підготовки або перепідготовки і включення цього періоду до загального і безперервного трудового стажу; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю; г) подання додаткової матеріальної допомоги безробітному громадянину і членам його сім`ї з урахуванням наявності осіб похилого віку і неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

За змістом ст. 26 Закону № 803-XII особливою гарантією працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці визначала право на одержання допомоги по безробіттю (підпункт «б» пункту 1).

Згідно записів у трудовій книжці позиваки з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року період їй призначена виплата допомоги по безробіттю (записи №12 та №13 у трудовій книжці), але відповідач не зарахував вказаний період до страхового стажу так, як відсутня печатка при припиненні виплати.

Верховний Суд в постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд в постанові від 11 травня 2022 року по справі № 120/1089/19-а зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких підстав, доводи представника відповідача щодо того, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Відмовляючи у зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду одержання допомоги по безробіттю з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року, відповідач діяв неправомірно, що є підставою для задоволення цієї частини позовних вимог.

Аналогічні обґрунтування суд застосовує і до зауваження відповідача в оскаржуваному рішенні щодо відмови зарахування до страхового стажу періоду роботи позивачки з 09.01.1988 року по 26.01.1992 року, оскільки наявна розбіжність між датою прийняття та датою наказу про прийняття (наказ від 17.01.1989) та наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна.

За наведених підстав до страхового стажу позивачки має бути зараховано період роботи з 09.01.1988 року по 26.01.1992 року, а доводи в оскаржуваному рішенні щодо даного періоду суд вважає не релевантними.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 Про затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Згідно з п.1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п. 1.9).

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Стосовно не зарахування відповідачем період роботи з 31.03.1986 року по 21.01.1988 року оскільки при зверненні 06.05.2022 року відсутні сторінки №4 та №5 трудової книжки НОМЕР_2 , де зазначено вказаний період.

Суд зазначає, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 05.08.1984 року, запис - №4 від 21.01.1988 року - звільнена у за переведенням на Чернівецький консервний завод відповідно до ч. 5 ст. 36 КЗПП УРСР) наказ №2-Л від 21.01.1988 року та запис №5 від 01.02.1988 року призначена на посаду майстра консервного цеху наказ №14-к від 01.02.1988 року даний запис здійснено на сторінка 4 та 5 трудової книжки. При цьому, трудова книжка позивачки містить записи ще на сторінках 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10 та 11.

Проте, при прийнятті документів від позивачки разом із заявою ОСОБА_1 від 06.05.2022 року про призначення пенсії за віком відповідач мав право зазначити про недоліки заяви, зокрема про відсутність відповідних копій сторінок 4 та 5 трудової книжки позивачки та зазначити про необхідність усунення вказаного недоліку.

Проте, відповідач формально відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивачки з 31.03.1986 року по 21.01.1988 року з підстав того, що при зверненні останньої 06.05.2022 року відсутні сторінки №4 та №5 трудової книжки НОМЕР_2 , де зазначено вказаний період.

Суд вважає такі обґрунтування відповідача надмірним формалізмом та неналежним виконання своїх обов`язків щодо перевірки наданих пенсіонером до заяви про призначення пенсії документів.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що вказаний період має бути зарахований до страхового стажу позивачки та врахований при призначенні пенсії за віком.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності:

- з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця оскільки відсутні дані про систему оподаткування, як передбачено п.2.1 розділу 2 Порядку 22-1 та про сплату, як передбачено п. 4 абз. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №637;

- з 01.09.2004 року по 30.09.2004 року, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року, оскільки згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутнє нарахування доходу та сплата страхових внесків;

- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, оскільки відсутні дані СПВО про сплату страхових внесків до пенсійного фонду.

Як видно із матеріалів справи, позивачка зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 20.10.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В00 №044618.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивачки період підприємницької діяльності з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року оскільки відсутні дані про систему оподаткування, як передбачено п.2.1 розділу 2 Порядку 22-1 та про сплату, як передбачено п.4 абз.2 Постанови Кабінету Міністрів України №637.

Постановою Правління ПФУ України №22-1 25.11.2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу, що п.2.1 розділу 2 Порядку 22-1 «До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:» містить 74 абзаци, проте відповідач в оскаржуваному рішенні взагалі не вказав що саме в порушення п.2.1 розділу 2 Порядку 22-1 не надано позивачем.

Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» відповідно до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до абз.2 п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами позивачкою до заяви було додано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 з 20.10.1999 року.

Отже, відповідач мав зарахувати період провадження підприємницької діяльності позивачкою з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, зокрема свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 з 20.10.1999 року.

Отже, відповідач протиправно, необґрунтовано та безпідставно не зарахував період провадження підприємницької діяльності позивачкою з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 з 20.10.1999 року, з урахуванням чого вказаний період має бути зарахований до страхового стажу позивачки.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду з 01.09.2004 року по 30.09.2004 року, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків та

Та з січня по березень 2005 року позивач погоджується з даними відомостями та зауваженнями пенсійного фонду, а тому дані періоди не є спірними та не розглядаються судом.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності позивачки з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, оскільки відсутні дані СПВО про сплату страхових внесків до пенсійного фонду, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року відповідно до якого за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року позивачкою сплачено ЄСВ та даний звіт прийнято 04.02.2020 року ГУ ДПС у Херсонській області (а.с.26).

За даними електронного кабінету платника податків ОСОБА_1 , за 2019 рік у позивачки відсутні відомості щодо недоїмки по ЄСВ, проте містяться відомості щодо надмірно сплаченого ЄСВ (а.с.27-30).

Отже, позивачкою підтверджено сплату єдиного внеску за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, що свідчить про наявність підстав для зарахування даного періоду до страхового стажу позивачки та, в свою чергу, спростовує твердження відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності позивачки з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, оскільки відсутні дані СПВО про сплату страхових внесків до пенсійного фонду.

Отже, з наведених вище обстави та обґрунтувань суд робить висновок, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 21.12.2022 року №50 про повторну відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком є протиправним та належить до скасування.

При цьому, щодо належного захисту прав позивачки, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати дискреційні повноваження, користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи встановленні судом підставі зарахування до страхового стажу відповідних періодів трудової діяльності позивачки, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 21.12.2022 №50 про повторну відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу позивачки період виплат допомоги по безробіттю з 23.12.1995 року по 29.02.1996, року; період роботи з 09.01.1988 року по 26.01.1992 року; період роботи з 31.03.1986 року по 21.01.1988 року; періоди ведення підприємницької діяльності з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року; Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивачка сплатила 2147,20 грн. судового збору, які мають бути стягнуті на її користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 21.12.2022 №50 про повторну відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу позивачки період виплат допомоги по безробіттю з 23.12.1995 року по 29.02.1996 року; період роботи з 09.01.1988 року по 26.01.1992 року; період роботи з 31.03.1986 року по 21.01.1988 року; періоди ведення підприємницької діяльності з 20.10.1999 року по 31.12.2003 року згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул.Соборності, буд.66, м.Полтава, 36014, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 09 жовтня 2023 року.

Суддя Н.В. Бжассо