Справа № 200/4395/23
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Справа№200/4395/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2017 по 24.02.2022, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення. В обґрунтування зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2018 по справі №805/3127/17-а позивача поновлено в списках особового складу військової частини. З дати звільнення (21.08.2017) по дату поновлення (24.02.2022) протиправно не здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбаченого ст.ст.235, 236 КЗпП України.

Зазначив, що в силу вимог п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору.

18 серпня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано відзив, в якому просив залишити без розгляду позовну заяву у зв`язку із пропущеним строком звернення до суду.

05 жовтня 2023 року ухвалою суду відмовлено у задоволені клопотання про залишення без розгляду позовної заяви.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив таке.

30 серпня 2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №45, яким з 30.08.2017 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , що звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 21.08.2017 №150 з військової служби в запас.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року по справі №805/3127/17-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року:

визнано протиправним та скасовано наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04 серпня 2017 року № 353 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

скасовано наказ Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 серпня 2017 року № 150 (по особовому складу) в частині звільнення з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України ОСОБА_1 ;

скасовано наказ Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 серпня 2017 року № 45, яким виключено ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 30 серпня 2017 року;

зобов`язано Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 поновити ОСОБА_1 в списках особового складу механізованого батальйону 92 окремої механізованої бригади.

27 травня 2020 року постановою Верховного Суду рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від у 24 травня 2018 року залишено без змін.

На виконання рішення суду по справі №805/3127/17-а, наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 21.02.2022 №43 скасовано пункт 14 наказу Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 серпня 2017 року № 150 (по особовому складу) в частині звільнення з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на військовій службі і призначено помічником начальника штабу начальником зв`язку механізованого батальйону НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 №40 капітана ОСОБА_1 , поновлено на військовій службі та призначено на посаду помічником начальника штабу начальником зв`язку механізованого батальйону наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 21.01.2022 №43. 24.02.2022 ОСОБА_1 вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

В листі від 25.07.2023 №737/4/2373 Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повідомило про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 21.08.2017 по 24.02.2022, оскільки судове рішення, яким скасовано наказ про звільнення та зобов`язано поновити заявника на посаді не містить таких приписів.

В листі від 19.07.2023 Військова частина НОМЕР_3 також повідомила про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 21.08.2017 по 24.02.2022, оскільки судове рішення, яким скасовано наказ про звільнення та зобов`язано поновити заявника на посаді не містить таких приписів.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не здійснено виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 21.08.2017 по 24.02.2022 позивач звернувся до суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно пункту 2 статті 8 Закону №2011-ХІІ у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Відповідно до пункту 231 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення №1153/2008), у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 №170 затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Згідно з пунктом 12.5 цієї Інструкції (в редакції, чинній на час поновлення на посаді) у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби в наказі командира військової частини, в якій поновлюється на військовій службі незаконно звільнений військовослужбовець, зазначається про виплату йому матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав унаслідок незаконного звільнення. Період вимушеного прогулу зараховується військовослужбовцю до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту.

З аналізу наведених норм убачається, що виплата грошового забезпечення незаконно звільненому військовослужбовцю здійснюється безпосередньо військовою частиною, в якій такий військовослужбовець поновлюється на військовій службі. Про суми донарахованого грошового забезпечення зазначається в наказі командира військової частини, в якій поновлюється військовослужбовець на військовій службі.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З аналізу наведених норм убачається, що у разі незаконного звільнення здійснюється виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в т.ч. за період починаючи з дня звільнення по дату прийняття судом рішення про поновлення на посаді (ст. 235 КЗпП України) та за період затримки виконання такого рішення (ст.236 КЗпП України).

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2018 по справі №805/3127/17, зокрема, скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та поновлено його в списках особового складу механізованого батальйону 92 окремої механізованої бригади.

24 лютого 2022 року командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №40. Згідно п.501 цього наказу ОСОБА_1 поновлено на військовій службі та призначено на посаду. 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 вважається таким, що приступив до прийому справ, в т.ч. до виконання службових обов`язків. Відомості про нараховані суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав унаслідок незаконного звільнення відсутні.

Суд зауважує, що питання виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не було предметом судового розгляду у справі № 805/3127/17-а.

Враховуючи те, що в судовому порядку звільнення позивача визнано незаконним (справа №805/3127/17), суд дійшов висновку про наявне у позивача право на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.

Визначаючи період в який позивач недоотримав грошове забезпечення унаслідок незаконного звільнення суд враховує таке.

Згідно з п.7 розділу І Порядку грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260, в редакції чинній на час поновлення на посаді) за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 9 розділу ХХХІ Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижчеоплачувану посаду, з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення військовослужбовців обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. Отже, при визначенні кількості днів вимушеного прогулу враховується кількість календарних днів в цьому періоді. Період грошового забезпечення за час вимушеного прогулу обраховується починаючи з дня наступного після дня виключення зі списків до дня поновлення на посаді.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 наказом від 30.08.2017 №45 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 30.08.2017, а поновлено на посаді з 24.02.2022 періодом вимушеного прогулу, в якій позивач недоотримав грошове забезпечення унаслідок незаконного звільнення, є 31.08.2017 23.02.2022 (включно), а не 21.08.2017 - 24.02.2022 як помилково зазначає позивач.

Враховуючи те, що позивача виключено зі списків 30.08.2017, а період з 21.08.2017 по 30.08.2017 (включно) є періодом проходження військової служби, відсутні підстави вважати, цей період включається до часу вимушеного прогулу.

Згідно ч. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Згідно п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

На виконання вимог ухвали суду від 05.10.2023 відповідачем надана довідка від 06.10.2023 №10/4123 про грошове забезпечення ОСОБА_1 . З довідки вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2017 року складало 5734,66 грн (31 календарний день), за серпень 2017 року 4392,23 грн (31 календарний день). Середньоденний заробіток у цей період становить 163,34 грн.

Кількість календарних днів за період вимушеного прогулу 31.08.2017 23.02.2022 (включно) складає 1638. Враховуючи середньоденний заробіток позивача за відповідний період та кількість календарних днів в періоді вимушеного прогулу, суд дійшов висновку, що розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить 267550,92 грн (з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів) з розрахунку 1638 х 163,34 грн.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2017 по 23.02.2022 (включно) у розмірі 267550,92 грн з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Керуючись нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2017 по 23.02.2022 (включно) у розмірі 267550 (двісті шістдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 92 коп з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош