Справа № 400/2691/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 р. № 400/2691/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Устинова І.А. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,
про:визнання дій протиправними та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати рішення про відмову позивачу у призначенні та виплати пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50- 1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663 від 12.07.2001), починаючи з 16.11.2021; зобов`язати відповідача призначити призначити та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50- 1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663 від 12.07.2001) у розмірі 90% суми місячного заробітку без обмеження її максимальним розміром з урахуванням довідки про складові заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 2005 по 22.10.2021, працював в органах прокуратури, його загальний стаж складає 20 років 04 місяці 04 дні, з яких в органах прокуратури 16 років 06 місяців 16 днів. Рішенням від 18.11.2021 № 12 відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років. Однак, на думку позивача, така відмова є протиправною, оскільки на час призначення його на роботу в органи прокуратури діяв Закон України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991. Відповідно до статті 50-1 вказаного Закону прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 27.03.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України регулюються ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ від 14.10.2014, відповідно до якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Згідно поданих позивачем документів, йому на час звернення із заявою виповнилось 47 років, його вислуга років складає 20 років 01 місяць 11 днів, у тому числі 16 років 03 місяці 22 дні на посадах прокурорів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. В зв`язку із наведеним, позовні вимоги позивача заявлені у позовній заяві вважає необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст. 263 КАС України.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач 16.11.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

З наданих документів позивачем до суду та до заяви про призначення пенсії за вислугу років вбачається, що його вислуга років обчислена за період протягом червня 1993 року жовтня 2021 року становить 20 років 01 місяців 11 днів, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 16 років 03 місяці 22 дні.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області № 12 від 18.11.2021 року відмовлено в призначені пенсії за вислугу років. Підставою для відмови стала відсутність стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною позивач звернулася до суду з даним позовом.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ (надалі, також Закон №1789-XII).

Відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 01 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

З 15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014.

Пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень цього Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991, крім, зокрема, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1 цього закону.

Отже положення частини 1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991, які визначали умови та порядок призначення пенсії працівникам прокуратури втратили чинність з дня набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014, а саме з 15 липня 2015 року.

Статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, які і були чинними на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

Згідно частини 6 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

В зв`язку із вищенаведеним, суд зазначає, що враховуючи дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, а саме: 16.11.2021 до спірних правовідносин необхідно застосовувати саме норми Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, а не статтю 50-1 Закону України "Про прокуратуру від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі №640/3085/19, від 11 червня 2020 року у справі №265/2627/17, від 18 березня 2020 року у справі №310/7064/16-а та від 04 березня 2021 року у справі №452/208/17.

Відповідно до частини 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Тобто, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років були: а) стаж за вислугу років не менше 25 років; б) стаж на посадах прокурорів - 15 років.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, а саме: 16.11.2021 його стаж за вислугу років, складає 20 років 01 місяць 11 днів, у тому числі па посадах прокурора 16 років 03 місяці 22 дні, в зв`язку із чим позивач не мав вислуги років 25, що є обов`язковою умовою для призначенні пенсії відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Щодо посилань позивача на той факт, що Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII суттєво звужене його право на пенсію за вислугу років, то Верховний Суд у справі № 415/2185/17 (постанова від 27.02.2019), у справі № 554/5582/17 (постанова від 10.10.2019) сформував такий висновок:

«У період дії ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції від 26.07.2011 (діяла до 01.10.2011) пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

Разом з тим, станом на 30.09.2011 у позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років.

Відтак, у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції, яка діяла до 01.10.2011, позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим при прийнятті Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав".

В зв`язку із вищенаведеним, оскільки стаж позивача за вислугу років недостатній для призначення йому пенсії на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, а в період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ позивач не набув права на призначення пенсії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" і відповідно відсутність підстав для визнання дій та скасування рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) про визнання дій протиправними та скасування рішення, відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов