Справа № ЗПП/320/125/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09 жовтня 2023 року № ЗПП/320/125/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши заяву про забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Піар-Лайн» до подання позову,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Піар-Лайн» до подання позовної заяви, заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов, зокрема постановити ухвалу про забезпечення позову, якою:

- зупинити дію наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації про демонтаж рекламних засобів від 21.08.2023 року No 992 в частині виконання здійснення демонтажу рекламних засобів у кількості 20 (двадцяти) одиниць згідно із додатком а саме N п. п: 50 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 /біля Р3 Ne 03-1702-01 No документу 91604С; 51 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/біля Р3 No 03-1568-01 Ne документу 106158С, 52 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/біля Р3 No 03-1702-01 No документу 86482C, 53 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/ біля Р3 N° 03-1703-01No документу 196221С, 54 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/ біля Р3 Ne 03-1704-01N документу 196215С, 55 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/між Р3 N 03-1569-01 та РЗ №03-1571-01N документу 154481C,56 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 / між Р3 N 03-1570-01 та Р3 Ne03-1572-01 N документу 154479С, 57 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 / напроти РЗ Ne 03-1701-01N документу196223C, 58 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/ біля Р3 No 03-1569-01N документу 106160С, 59 Святошинський й р-н, Автодорога Р-30/ біля Р3 Ne 03-1573-01N документу 196173С, 60 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/біля Р3 No 03-1575-01N документу 196179С, 61 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/біля Р3 N 03-1701-01N документу 196222С, 62 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 /між Р3 No 03-1569-01 та Р3 N603-1571-01N документу 106159C , 63 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 /між Р3 No 03-1571-01 та P3 No 03-1573-01N документу 154480C, 64 Святошинський р-н, Автодорога Р-30/між РЗ Л03-1568-01 та Р3 No03-1570-01N документу 106156C, 65 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 /між Р3 N03-1572-01 та Р3 No 03-1570-01N документу 106155C, 66 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 /між Р3 N03-1570-01 та Р3 Х003-1572-01N документу 154478C, 67 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 /навироти Р3 No 03-1568-01N документу106161C, 68 Святошинский р-н, Автодорога Р-30 /навпроти Р3 No 03-1569- N документу 106157С, 69 Святошинський р-н, Автодорога Р-30 /навпроти Р3 No 03-1571-01 N документу196185C.

-заборонити Управлінню з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та/або іншим уповноваженим особам Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії шляхом видання відповідних наказів та їх виконання, направлених на демонтаж об?єктів зовнішньої реклами , які розташовані вздовж Траси Р-30 Київ-Ірпінь, що перебувають у власності та/або користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Піар-Лайн».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник зазначив, що у користуванні ТОВ «Піар-Лайн» на підставі договору оренди рекламних конструкцій від 10.01.2013 №10/01/13, додаткової угоди до договору оренди рекламних конструкцій від 10.01.2013 №10/01/13, договору на виконання робіт від 20.06.2013 №20/06/13, договору на виконання робіт від 17.08.2013 №17/08/13, договору на виконання робіт від 02.09.2013 №02/09/13, договору монтажу металевих конструкцій типу біг-борд від 10.09.2018 № ПМ-1009 та договору монтажу металевих конструкцій типу біг-борд від 03.04.2019 № ПМ-0304 перебувають об`єкти зовнішньої реклами, які розміщенні на автомобільній дорозі Р-30 (Київ-Ірпінь).

Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради складено та направлено на адресу ТОВ «Піар-Лайн» вимоги від 29.03.2021 №№ 002716-21, 002717-21, 002718-21, 002719-21, 002720-21, 002721-21, 002722-21, 002723-21, 002724-21, 002725-21, 002726-21, 002727-21, 002728-21, 002729-21, 002730-21, 002731-21, 002732-21, 002733-21, 002734-21, 002735-21, 002736-21, 002737-21, 002738-21, 002739-21, 002740-21, 002741-21 стосовно демонтажу металевих конструкцій на трасі Р-30 Київ-Ірпінь, якими користується ТОВ «Піар-Лайн», згідно яких, у разі якщо 26 металевих рекламних конструкцій не буде демонтовано до 19.04.2021, то такий демонтаж буде здійснено примусово.

У наслідок примусового демонтажу рекламних конструкцій Товариству буде завдано значних невиправданих збитків, буде ускладнено чи навіть унеможливлено виконання рішення суду по суті, ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів ТОВ «Піар-Лайн» також стане ускладненим або навіть неможливим.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення по суті в адміністративній справі призведе до винесення наказу відповідача з демонтажу рекламних засобів Товариства (20 об`єктів) та виконання цього наказу шляхом примусового демонтажу орендованих позивачем рекламних конструкцій.

Відповідно до приписів частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Пар-Лайн» про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зазначений перелік способів забезпечення позову є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд дійшов висновку, про недоведеність заявником існування визначених у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Управлінню з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та/або іншим уповноваженим особам Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії шляхом видання відповідного наказу та його виконання, направлених на демонтаж об`єктів зовнішньої реклами, які розташовані вздовж Траси Р-30 Київ-Ірпінь, згідно з заявленим позивачем переліком.

Таким чином, вказані доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки не свідчать в чому полягає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У свою чергу, судом не встановлено, а позивачем у заяві не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснення в безспірному порядку.

З огляду на викладене заява про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Піар-Лайн» не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Піар-Лайн» про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.