Справа № 442/6808/23
Суддя: Курус Р. І.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/6808/23
Провадження №2-а/442/82/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді - Курус Р.І.,

з участю секретаря судових засідань Федишин Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

26.09.2023 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7746870, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Також просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 536,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 16.09.2023 близько 10.00 год. він, керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції на території Закарпатської області. Під час перевірки документів на право керування автомобілем, поліцейський повідомив про те, що у нього є підозри що посвідчення на право керування транспортним засобом є недійсним. Вказує, що намагався пояснити поліцейським, що більше 30-ти років керує транспортним засобом, та отримав посвідчення водія у встановленому законом порядку, ніколи ні в кого не було сумніву щодо дійсності вказаного документу. Проте, посвідчення було вилучено та складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №7746870 від 16.09.2023 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за начебто вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАІІ, а саме, що 16.09.2023 о 10.16 год. водій керував транспортним засобом зі швидкістю 73 км./год в дії дорожнього знаку «3.29 обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год». та перевищив на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС 00618 та не мав права керування транспортним засобом, п.п.12, чим порушив п.2.1.а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким.

Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою виходячи з наступного. Зсилається на те, що автомобіль під його керуванням було зупинено безпідставно. В оскаржуваній постанові у фабулі адміністративного правопорушення вказано про те, що він перед зупинкою автомобіля керував ним з перевищенням швидкості на 23 км/годину. За таких обставин вбачається, що у випадку дійсного порушення Правил дорожнього руху України щодо керування транспортним засобом з перевищенням швидкості більше ніж на 20 км/годину, то у цьому випадку поліцейський зобов`язаний був скласти постанову за ч.1 ст.122 КУпАП. Однак, цього зроблено не було. Постанова складена за ч.2 ст.126 КУпАП, згідно диспозиції якої передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Проте посвідчення водія було наявним та на вимогу поліцейського було надано. Жодного документу, який б стверджував про недійсність останнього, поліцейським надано не було, як і не викладено даних обставин в оскаржуваній постанові. Оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, фото, -відео чи будь-яку іншу фіксацію, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським мало б бути зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додається фото трукам, що не підтверджує недійсність посвідчення водія.

Вказує, що посилання на оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Окремо звертає увагу суду на те, що після складання оскаржуваної постанови з дозволу поліцейських продовжив рух автомобілем, в іншому випадку мав б бути відстороненим поліцейським від керування.

Враховуючи наведене, просить вказану постанову визнати протиправною, скасувати та закрити провадження по справі.

Ухвалою від 27.09.2022 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду на 09.10.2023.

Копію ухвали надіслано 27.09.2023 на електронну адресу відповідача, і така доставлена 27.09.2023 о 11.15 год.

Станом на 09.10.2023 від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, хоча право подати такий було роз`яснено останньому в ухвалі про відкриття провадження.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відзиву на позовну заяву не подав.

Будь яких клопотань про наявність поважних причин неподання відзиву чи неможливість подання такого у визначений в ухвалі про відкриття провадження від 27 вересня 2023 року суду не надано, а відтак неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Матеріалами справи встановлено, що 16.09.2023 інспектором УПП в Закарпатській області винесено постанову серії ЕАТ №7746870, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України, у виді накладення адміністративного стягнення в розмірі 3400 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно оскаржуваної постанови: водій керував транспортним засобом зі швидкістю 73 км./год в дії дорожнього знаку «3.29 обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год» та перевищив на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС 00618 та не мав права керування транспортним засобом, п.п.12, чим порушив п.2.1.а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким.

Дослідивши постанову серії ЕАТ №7746870 від 16.09.2023 року та матеріали справи, суд вбачає, що жодного належного та допустимого доказу, який б підтверджував порушення позивачем ПДР, крім викладених інспектором обставин у постанові, матеріали справи не містять. Суть і обставини викладені в оскаржуваній постанові не дають чітко встановити чи допустив водій порушення та яке саме, оскільки в постанові зазначено як про перевищення швидкості водієм, так і про відсутність права керування транспортним засобом. Інспектор поліції кваліфікує дане правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідальність за перевищення швидкості наступає у відповідності до ст.122 КУпАП.

Відтак, фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути доказом вчинення особою правопорушення. Вона є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надав, а тому, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАТ №7746870 від 16.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в poзмірі 3400 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути на користьОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення рішення у повному обсязі чи його прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Курус Р.І.