Справа № 120/10479/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 жовтня 2023 р. Справа № 120/10479/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - Головне управління ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі - Головне управління ПФУ у Харківській області, відповідач 2) із позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком у відповідності з Законом України "Про державну службу"

- зобов`язати зарахувати до стажу державної служби час роботи позивача на посаді судового виконавця Погребищенського районного суду у період з 03.08.1984 року по 16.04.1991 року, на посаді державного податкового інспектора, старшого державного податкового інспектора Державної податкової інспекції по Погребищенському району у період з 05.06.2004 року по 01.02.2002 року, на посадах консультанта з питань юридичного забезпечення діяльності Погребищенської районної ради завідувача відділу юридичного забезпечення діяльності районної ради , начальника відділу правового та кадрового забезпечення Погребищенської районної радиу період з 16.08.2002 по 01.05.2016 року, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях з 28.05.1976 року по 07.06.1978 року та перевести з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з 23.06.2023 року, виходячи з розрахунку 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, відповідно до довідок Вінницької РДА ( правонаступника Погребищенської РДА) від 15.06.2023 року №01-33/910, від 15.06.2023 року №01-33/911,

В обгрунтування позову позивач вказує, що перебуває на обліку в Головному управлінню ПФУ у Вінницькій області та звернувся з заявою про перевдення його на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Однак, за наслідком розгляду заяви відмовлено у переведені з підстав того, що заявник не має необхідного страхового стажу державної служби.

Не погоджуючись із позицією пенсійного органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою від 21.08.2023 р. відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження згідно статті 263 КАС України.

25.09.2023 р. 03.10.2023 р. надійшли відзиви від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби.

04.10.2023 р., 05.10.2023 р. надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби. Низку періодів роботи не зараховано, оскільки такі не є державною службою.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком згідно Закону України ""Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23.06.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, а саме, на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу". За екстериторіальністю заяву передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській областіі.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області області №14 від 29.06.2023 р. відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Зокрема в рішенні вказано, що у позивача відсутній необхідний стаж на посадах державної служби. Так, у спірному рішенні зазначено, що ОСОБА_1 працював з 03.08.1984 р. по 16.04.1991 р. на посаді судового виконавця в народному суді МЮУ та 16.04.1991 р. по 10.08.1992 р. на посаді державного податкового інспектора ДПІ в Погребищенському районі, що не підтверджено відповідними документами віднесення посад до відповідних категорій посад державних службовців. З 05.06.2001 р. по 01.02.2002 р. працював на посаді начальника юридичного відділу Погребищенської районної державної адміністрації, з 16.08.2002 р. по 18.01.2021 р.- на посаді консультанта з питань юридичного забезпечення діяльності Погребищенської районної ради. Загальний стаж державної служби склав 7 місяців 27 днів., що є недостатнім для призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду з позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016 р.

Відповідно до п. 2 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII y порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XIIy порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-ІVособам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12ст. 37 Закону № 3723-XII).

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Звернувшись до пенсійного органу із заявою про переведення отримав відмову з підстав відсутності стажу державної служби.

Спірним в даній справі є не зарахування до стажу державної служби декілька періодів роботи.

Оцінюючи вимоги про не зарахування до стажу періоду військової служби з 28.05.1976 р. по 07.06.1978 р., суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби , затвердженого постановою КМУ від 3 травня 1994 р. N 283 , (далі -Порядок №283) до стажу державної служби включається також період, коли державний службовець не працював з поважних причин, але залишався у трудових відносинах з державним органом, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Отже час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях включається за умови, що особа залишається у трудових відносинах із державним органом.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що перебуваючи на військовій службі в період з 28.05.1976 р. по 07.06. 1978 р. позивач залишався у трудових відносинах з державним органом.

Саме по собі перебування на військовій службі не є підставою для зарахування певного періоду до державної служби.

Отже, в частині зарахування до стажу державної служби періоду військової служби з 28.05.1976 р. по 07.06.1978 р. позов задоволенню не підлягає.

Щодо не зарахування до стажу державної служби роботи на посаді судового виконавця в період з 03.08.1984 р. по 16.04.1991 р., то слід вказати на таке.

Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою КМУ №283 від 3 травня 1994 р. (далі -Порядок №283) дійсно передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Так, згідно розпорядження КМУ від 03.03.1995 р. №131- р «Про віднесення посад працівників апарату судів та арбітражних судів до категорій посад державних службовців «до сьомої категорії віднесено посади працівників апарату судів та арбітражних судів до таких категорій посад державних службовців, зокрема посади старших секретарів судів, секретарів судів, секретарів судового засідання, судових виконавців, судових розпорядників, перекладачів міжрайонних (окружних) судів, районних (міських) судів, військових судів гарнізонів.

Суд акцентує увагу, що це розпорядження щодо віднесення посади судового виконавця до державної служби прийнято в 1995 р., відтак, стосувалось тих працівників, які працювали з цього періоду.

Окрім того суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 17 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці. Згідно статті 26 зазначеного Закону у трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну і позбавлення відповідного рангу. Проте у трудовій книжці позивача відсутні будь-які відомості щодо прийняття позивачем Присяги державного службовця; на підтвердження свого перебування на державній службі позивачем й не надано копії підписаного нею тексту Присяги. Також у трудовій книжці немає записів про ранг позивача як державного службовця.

Отже робота на посаді судового виконавця з 03.08.1984 р. по 16.04.1991 р. не підлягає зарахуванню до державної служби, відтак, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно періоду роботи з 16.08.2002 р. по 01.05.2016 р., суд вказує наступне.

Пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 14 "Про службу в органах місцевого самоврядування" до сьомої категорії віднесено посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Суд вказує, що право на зарахування до стажу державної служби мають особи, які перебували на посаді консультанта секретаріата районних у містах рад, в той час як згідно трудової книжки позивач в період з 16.08.2002 р. по 03.05.2005 р. займав посаду консультанта з питань юридичного забезпечення в Погребищенській районній раді.

Отже перод роботи з 16.08.2002 р. по 03.05.2005 р. також не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, відтак, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

В період з 04.05.2005 р. по 18.01.2021 р. позивач обіймав посаду завідувача відділу юридичного забезпечення та йому присвоєно 12 ранг посадової особи.

Відповідно до статті 14 "Про службу в органах місцевого самоврядування" до шостої категорії - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Отже період роботи з 04.05.2005 р. по 18.01.2021 р. підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Щодо роботи з 05.06.2001 р. по 01.02.2002 р., то такий період позивачу зараховано до стажу державної служби, оскільки він перебував на посаді начальника юридичного відділу райдержадміністрації та прийняв присягу державного службовця.

На посаді ж державного інспесктора позивач перебував з 16.04.1991р. по 10.08.1992 р., а тому слід вказати наступне.

Пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Положеннями частини другої статті 9 Закону № 3723-XII вказано, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Разом з тим, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, у період, коли позивач працювала в органах податкової служби, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 509-XII).

Статтею 15 Закону № 509-XII встановлено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Стосовно державних службовців, то класифікація їх посад та категорій визначені в статті 25 Закону № 3723-ХІІ. У частині четвертій вказаної статті прямо зазначено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Відтак, законодавчо відокремлено правове становище працівників державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання в силу вимог статті 15 Закону № 509-XII, та працівників, посади яких віднесені до відповідної категорії державних службовців із присвоєнням відповідного рангу державного службовця.

Посади всіх інших працівників, які не мають спеціальних звань, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Таким державним службовцям присвоюються ранги державних службовців відповідно до статті 26 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» (чинним на час виникнення спірних відносин; далі - Розпорядження № 503-р) посади працівників державних податкових інспекцій, які не мають спеціальних звань, віднесені від четвертої до сьомої категорій посад державних службовців.

Слід акцентувати , що позивач не має спеціального звання та йому не присвоєно ранг, більш того посада інспектора не віднесена вищевказаним розпорядженням до жодної із категорій, а отже робота на посаді податкового іспектора не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

За таких обставин, беручи до уваги, що період роботи з 04.05.2005 р. по 18.01.2021 р. безпідставно не зараховано до стажу державної служби -він підлягає зарахуванню.

При цьому, оцінюючи вимогу про визнання протиправними дій щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком у відповідності з Законом України "Про державну службу", то суд вказує, що самі по собі дії не створюють юридичних наслідків та оцінка таким буде надана при визначенні правомірності рішення про відмову в призначенні пенсії. А отже в даній частині вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд, керуючись ст. 245 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення №14 від 29.06.2023 р., адже один період відповідачем не зараховано протиправно..

При цьому, беручи до уваги, що період з 04.05.2005 р. по 18.01.2021 р. безпідставно не зараховано до стажу та відсутність у суду відомостей стосовно стажу державної служби позивача із урахуванням зарахованого стажу, суд позбавлений можливості визначити чи достатньо такого для призначення пенсії, а отже позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію згідно Закону України "Про державну службу" -не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 23.06.2023 р. і прийняти відповідне рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1073,60 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 715, 74 (2/3 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області №14 від 29.06.2023 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 04.05.2005 р. по 18.01.2021 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.06.2023 р. і прийняти рішення із урахуванням правових висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір 715, 74 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків, Майдан Свободи, Держпром, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Майдан Свободи, Держпром, м.Харків, ).

Відповідач 2:Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Повний текст судового рішення :10.10.2023 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна