Справа № 343/1329/23
Суддя: Тураш В. А.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1329/23
Провадження №: 2-а/0343/47/23
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , 06.06.2023 звернувся до Долинського районного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 973752 від 29.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.05.2023, йому, ОСОБА_1 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 973752 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає що зазначену постанову винесено з порушення норм законодавства України.

29.05.2023 близько 13.00 год він, ОСОБА_1 , рухаючись на власному автомобілі Мегсеdes-bens viano НОМЕР_1 в центральну лікарню м. Долини, був зупинений на блокпості по вулиці Міцкевича, м. Долина, Івано-Франківської області працівником поліції ОСОБА_2 .

Виконуючи вимоги поліцейського, він зупинив автомобіль нижче блокпоста,увімкнув аварійну сигналізацію, відстебнув пасок безпеки та дістав з бардачка (речовою ящика) автомобіля документи для пред`явлення поліцейському, що вимагає пункт №2 правил перетину блокпостів. Проте, причину зупинки ТЗ Мегсеdes-bens viano НОМЕР_1 працівник поліції пояснити не зміг і доказів не надав, а назвав йому незрозумілий пункт ПДР, за яким при зупинці автомобіля водій повинен тримати руки на кермі і бути пристебнутим паском безпеки. Це зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського. Він пояснив поліцейському, що діставав з бардачка документи згідно 2 пункту правил порядку проходження контролю на блокпості та розчепив пасок безпеки, так як авто велике і не можливо було з місця дістати документи.

Відповідачем порушена ст. 264 КУпАП, ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух».

Відповідно до п. 1-9 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", інспектор не пред`явивши причину зупинки не має права надавати водієві подальші вказівки, щодо пред`явлення документів. Вважає, що його безпідставно, без належних доказів працівник поліції притягнув до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП.

За змістом оскаржуваної постанови видно, що 29.05.2023 о 13 год 15 хв ОСОБА_1 , водій, керуючи ТЗ не користувався ременем пасивної безпеки, яким обладнаний автомобіль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зауважень, заперечень, клопотань порушника постанова не містить.

Позивач був присутній на місці складання постанови, постанова містить його підпис, зазначені в ній і права особи, яка притягується до адміністравної відповідальності, а також отримав її копію.

Відповідачем не надано належних доказів факту порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування ременями безпеки.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування ременями безпеки, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю (а.с.1-4).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.06.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м.Долина Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову - десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення адміністративного позову без руху (а.с.7-8).

Позивач ОСОБА_1 у встановлений строк для усунення недоліків, подав 16.06.2023 уточнену позовну заяву в якій просить:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 973752 від 29.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Судові витрати покласти на відповідача (а.с.17-21).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.06.2023 , після усунення недоліків, відкрито провадження у справі № 343/1329/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Призначено підготовче судове засідання на 12.07.2023. Відповідачу в строк до 12.07.2023 запропоновано подати відзив на позов (а.с.30).

07.07.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником ГУНП в Івано-Франківській області, в якому зазначено, що ГУНП в Івано-Франківській області категорично не погоджується з вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

З матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 29.05.2023 в ході виконання службових обов`язків на блокпості інспектор СРПП Відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 виявив автомобіль обладнаний засобами пасивної безпеки, а саме: марки «Мегсеdes-bens viano» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_1 , що рухався о 13 год 15 хв в АДРЕСА_1 (блок-пост), в якому водій не користувався ременем безпеки та був не пристебнутий чим порушив п.2.3 в) ПДР - порушення правил користування ременями безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Поліцейський ОСОБА_2 , підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач, на вимогу представника поліції пред`явив вищевказані документи.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП.

Заслухавши та відібравши пояснення позивача, працівник поліції з`ясував, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, позивач винен в його вчиненні та підлягає до

адміністративної відповідальності. Поліцейський своєчасно, всебічно, в повному обсязі і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив її в точній відповідності із законом та відповідно до вимог КУпАП виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №973752 від 29.05.2023 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Після складання постанови, позивача було ознайомлено з її змістом та вручено копію постанови під підпис у п. 9 Постанови.

У позовній заяві позивач зазначає, що «29.05.2023 орієнтовно о 13.00 год він, ОСОБА_1 , рухаючись на власному авто Мерседес Віано НОМЕР_1 в центральну лікарню м. Долина був зупинений на блокпості по вул. Міцкевича м. Долина Івано-Франківської області працівником поліції ОСОБА_2 .

Виконуючи вимоги поліцейського він зупинив автомобіль нижче блокпоста та увімкнув аварійку і відстебнув пасок безпеки, щоб дістати з бардачка (речового ящика) автомобіля документи для пред`явлення поліцейському».

Така позиція позивача є такою щоб уникнути адміністративної відповідальності шляхом введення суд в оману, оскільки при зупинці ТЗ позивача, останній не відстібав ремінь безпеки - він без нього керував ТЗ, ще до зупинки працівником поліції на блок-посту.

Причому, згідно підпункту «б», п. 2, ч. 3, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» - у випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний;

а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;

б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

Така поведінка позивача свідчить про спробу уникнення відповідальності за не користування ременем безпеки під час руху, стверджуючи, що ніби-то він його відстібнув при зупинці.

Таким чином, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Поліцейський, розглядаючи дану справу з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Розглядаючи дану справу, інспектор СРПП Відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Сачек В.Е. з`ясував всі обставини в їх сукупності, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами та правомірно виніс позивачу постанову про адміністративне правопорушення серії БАА № 973752 від 29.05.2023 із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова була оголошена позивачу та вручена під підпис.

Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню (а.с.32-37).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.07.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.45).

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в ній обставини. Просив позов задоволити.

Представник відповідача ГУ НП в Івано-Франківській області, в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, хоч про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с. 48,53,58) та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.42). У відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.5 ст.121 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч. 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно із п. 2.1 «а» ПДР- водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п. 2.3 «в» ПДР -для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою серії БАА №973752 по справі про адміністративне правопорушення від 29.05.2023, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння

адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, зокрема за те, що він 29.05.2023 о 13:12 год в м.Долина по вул. Міцкевича,керував транспортним засобом не пристебнувшись ременем пасивної безпеки, чим порушив п.2.3 "в" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП. Постановою накладено адміністративне стягнення на нього у вигляді штрафу розмірі 510,00 грн (а.с.16).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається зі змісту позову, позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, стверджує, що правил дорожнього руху він не порушував, рухався в автомобілі з пристебнутим ременем безпеки. Твердження позивача ОСОБА_1 нічим не спростовуються.

Поліцейським при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В судовому засіданні були оглянуті відеозаписи події, яка мала місце 29 травня 2023 року за участю позивача ОСОБА_1 та поліцейського СРПП ВП№1(м.Долина) ГУНП в Івано-Франківській області Сачека В.Е., які були надані суду як доказ представником відповідача (а.с.38).

З відеозапису із нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції (відеофайли № 0000000__0005) вбачається , що відеофіксація розпочинається з розмови поліцейського з ОСОБА_1 , який знаходиться за кермом припаркованого автомобіля, працівник патрульної поліції повідомляє причину зупинки водію «Порушення правил користування ременями безпеки ». ОСОБА_1 заперечуючи щодо даного твердження пояснив, що він відстебнув пасок безпеки вже після зупинки транспортногоо засобу, для того, щоб дістати з бардачка автомобіля документи для пред`явлення поліцейському.

На відео файлах із нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції: «№0000000__0006», «№0000000__0007», «№0000000__0008» зафіксовано обставини складання матеріалів адміністративної справи, відносно ОСОБА_1 .

Також, на даних відеофайлах зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його процесуальні права, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Оглянуті відеозаписи не містить інформації про фіксацію правопорушення та не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інші належні та

допустимі докази в матеріалах справи відсутні, що свідчить про недоведення факту порушення позивачем п. 2.3 «в» ПДР України.

Оскаржувана постанова серії БАА №973752 від 29.05.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем адіністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є недоведеним.

Верховний Суд у постанові №357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року роз`яснив, що на підставі статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відсутність у справі будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії БАА №973752 від 29.05.2023 та не підтверджується жодними іншими доказами.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 по справі №338/1/17.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 121, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 139, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Скасувати постанову серії БАА №973752 по справі про адміністративне правопорушення від 29 травня 2023 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної Поліції в Івано-Франківській області (76018, м.Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова,15 код ЄРДПОУ 40108798) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області , вул. Академіка Сахарова, 15 м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя: