Справа № 440/10622/22
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р.Справа № 440/10622/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Костенко Г.В., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 06.02.23 по справі № 440/10622/22

за позовом Фермерського господарства "АГРОЦЕНТР - 2019"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фермерське господарство "АГРОЦЕНТР - 2019", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дій Головного управління ДПС у Полтавській області щодо не підтвердження Фермерському господарству "АГРОЦЕНТР - 2019" статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області підтвердити Фермерському господарству "АГРОЦЕНТР - 2019" статус платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, на підтвердження чого видати відповідну довідку.

В обґрунтування заявлених позовних в вимог позивачем зазначено про протиправність дій податкового органу, які полягали у не підтвердження ФГ "АГРОЦЕНТР - 2019" статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо відмови у підтвердженні Фермерському господарству "АГРОЦЕНТР - 2019" статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області підтвердити Фермерському господарству "АГРОЦЕНТР - 2019" статус платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік шляхом надання витягу (довідки) про підтвердження такого статусу.

Стягнуто на користь Фермерського господарства "АГРОЦЕНТР - 2019" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 2481,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що довідкою ГУ ДПС у Полтавській області від 19.10.2020 №38669/10/16-31-21 підтверджується статус позивача платника єдиного податку четвертої групи - сільськогосподарського товаровиробника, в якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітній) рік дорівнює або перебільшує 75%.

Позивачем подано до контролюючого органу податкову звітність: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік; відомості про наявність земельних ділянок.

Листом від 24.03.2021 № 10023/16-31-18-12-20 відповідачем відмовлено в підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, оскільки у Фермерського господарства "АГРОЦЕНТР - 2019" в інтегрованій картці платника податків рахується податковий боргу в сумі 993,88 грн.

Не погодившись з протиправними діями податкового органу щодо не підтвердження ФГ "АГРОЦЕНТР - 2019" статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема: четверта група сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Судовим розглядом встановлено, що позивач протягом 2020 року був платником єдиного податку четвертої групи.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

Згідно пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи); розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Тобто, позивач, як платник єдиного податку, мав обов`язок до 20 лютого поточного року подати контролюючому органу документи, які визначені пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України.

З метою підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік позивачем подані до контролюючого органу відповідні документи, які визначені пп. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, відмова підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи здійснена лише на підставі опрацювання інтегрованих карток платника податків - Фермерського господарства "АГРОЦЕНТР - 2019".

Таким чином, відповідач відмовив позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік у зв`язку з наявністю податкового боргу в сумі 993,88 грн.

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;3)у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Відтак, Податковий кодекс України вказує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку лише за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, відповідач не приймав рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення позивача з реєстру платників єдиного податку.

Отже, в разі, коли суб`єкт господарювання вже зареєстрований як платник єдиного податку, то законодавство визначає лише один механізм позбавлення цього суб`єкта господарювання такого статусу це прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення суб`єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку, відповідно до п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України, зокрема, у разі неподання податкової звітності.

Отже, у даному випадку, якщо позивачем не було дотримано пп.298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового кодексу України в частині не подання до 20 лютого поточного року звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, відповідач мав обґрунтовані підстави для прийняття рішення про анулювання позивачу реєстрації платником єдиного податку четвертої групи.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що до 16.02.2021, тобто до дня подання звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік, відповідач такого рішення не прийняв, а після вказаної дати були відсутні підстави для його прийняття.

Лист від 15.11.2022 № 22844/6/16-31-04-11-04 містить лише інформацію, що господарство втрачає свій статус платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, натомість такий лист не є рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки не містить висновку відповідача про таке анулювання.

Крім того, контролюючий орган тільки під час проведення документальної перевірки позивача, встановивши обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), повинен прийняти рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку. Водночас, у спірних правовідносинах контролюючим органом не проводилась документальна перевірка позивача, рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку прийнято не було.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням позовних вимог та позицій сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Ця мета взаємопов`язана зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі « Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово звертав увагу та вказував на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні вимог ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним способом захисту та відновлення порушених прав позивача в спірних правовідносинах є визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Полтавській області щодо відмови Фермерського господарства "АГРОЦЕНТР - 2019" у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та зобов`язання Головного управління ДПС у Полтавській області підтвердити статус Фермерського господарства "АГРОЦЕНТР - 2019" платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік шляхом надання витягу (довідки) про підтвердження такого статусу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 по справі №440/10622/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 09.10.2023 року