Справа № 260/1768/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2023 року м. Ужгород№ 260/1768/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що полягають у відмові ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періодів роботи машиністом мотовоза з 02.01.2002 по 08.06.2010 (08 років 05 місяців 07 днів) та з 20.06.2011 по 05.09.2022 (11 років 02 місяці 16 днів), загальною тривалістю 19 років 07 місяців 23 дні та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії №29 від 13.09.2022 і від 25.11.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.01.2023, якими було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність стажу вислуги років - протиправними й скасувати оскаржувані рішення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періодів роботи машиністом мотовоза з 02.01.2002 по 08.06.2010 (08 років 05 місяців 07 днів) та з 20.06.2011 по 05.09.2022 (11 років 02 місяці 16 днів), загальною тривалістю 19 років 07 місяців 23 дні і призначити Йому пенсію за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.09.2022 року;

- стягнути судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 06 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

16 вересня 2022 року підрозділом відповідача було надіслано на адресу позивача рішення про відмову у призначенні пенсії від 13 вересня 2022 року, яке було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. З вказаного рішення вбачається, що до страхового (трудового) стажу позивача головним управлінням у Житомирській області було зараховано весь період трудової діяльності, загальний страховий стаж становить 39 років 05 місяців 04 дні. Водночас до спеціального стажу роботи не було зараховано період роботи з 03.01.2002 по 30.06.2022, оскільки в уточнюючій довідці №51 від 06.09.2022 та №Б-26 від 31.08.2022 посада не відповідає записам трудової книжки.

17 листопада 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах до якої надав необхідні документи підтверджуючі загальний страховий (трудовий) та спеціальний стаж роботи.

Рішенням про відмову в призначенні пенсії від 25.11.2022 № 29, яке було прийнято ГУ ПФУ в Житомирській області, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки загальний страховий стаж позивача становить 39 років 05 місяців 04 дні, а стаж роботи за вислугою років становить 6 років 03 місяці 22 дні. ГУ ПФУ в Житомирській області не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 02.01.2002 по 19.06.2011, оскільки в уточнюючій довідці №51 від 06.09.2022 зазначено посаду машиніст мотовоза, проте відповідно до записів трудової книжки з 02.01.2002 по 08.06.2010 - водій МПТ-4, з 09.06.2010 по 19.06.2011 - помічник машиніста мотовоза. Відповідно до акту зустрічної перевірки від 09.11.2022 №0700103- 1/4776 водій МПТ-4. Дані посади в переліку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років затверджений постановою КМУ від 12.10.192 № 583 відсутні.

29 грудня 2022 року позивач в черговий раз звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах до якої надав необхідні документи підтверджуючі загальний страховий (трудовий) та спеціальний стаж роботи.

09 січня 2023 року ГУ ПФУ в Закарпатській області було надіслано позивачу рішення про відмову в призначенні пенсії від 05.01.2023 № 29, яке було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з посиланням на аналогічні підстави.

Позивач вважає, що дії відповідачів та прийняті ними рішення щодо неврахування періодів роботи позивача на посадах, які дають підставу для виходу на пенсію за вислугою років (пільгового стажу) та щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років є протиправними й такими, що порушують право позивача на соціальний захист

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача вважають необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача зазначив, що з 01.04.2021 під час розгляду документів для призначення пенсій та прийняттям рішення за результатами цього розгляду органами Пенсійного фонду України застосовується принцип екстериторіальності, запроваджений постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України".

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, тощо, подається заявником до територіального органу пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Пунктом 4.2 Порядку№22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4, 10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, проведення перерахунку пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, тощо, електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) особи для здійснення виплати пенсії.

ОСОБА_1 29.12.2022 року вдруге звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України від 05.11.1991 №1788.

За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 39 років 10 місяців 05 днів, у тому числі пільговий - 06 років 04 місяці 21 день.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.01.1995 по 19.06.2011, оскільки посада, яка зазначена у трудовій книжці ОСОБА_1 , не передбачена Списком професій і посад затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.01.2023 № 29 Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного для призначення пенсії пільгового стажу.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача вважають необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник зазначив, що ОСОБА_1 29.12.2022 вдруге звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України від 05.11.1991 №1788.

За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 39 років 10 місяців 05 днів, у тому числі пільговий 06 років 04 місяці 21 день.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.01.1995 по 19.06.2011, оскільки посада, яка зазначена у трудовій книжці ОСОБА_1 не передбачена Списком професій і посад затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.01.2023 №29 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного для призначення пенсії пільгового стажу.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача вважають необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник зазначив, що позивач 06.09.2022 та 17.11.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2.1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) та ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Управлінням за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 13.09.2022 №9 та від 25.11.2022 №29 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу за вислугу років.

Про зміст рішення Управління листами від 15.09.2022 №0700-0201-8/35484 та від 29.11.2022 №0700-0201-8/45690 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивачу.

Представник також зазначив, що до спеціального стажу позивача, що дає право на вислугу років, не зараховано період з 02.01.2002 до 19.06.2011, оскільки в уточнюючій довідці №51 від 06.09.2022 зазначено посаду машиніст мотовоза, проте відповідно до записів трудової книжки з 02.01.2002 до 08.06.2010 - водій МПТ-4, з 09.06.2010 до 19.06.2011 - помічник машиніста мотовоза. Відповідно до акту зустрічної перевірки від 09.11.2022 №0700-103-1/4776 водій МПТ-4. Дані посади відсутні в переліку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років затверджений постановою КМУ від 12.10.192 №583.

Таким чином, підтверджений належними документами страховий стаж позивача складає 39 років 10 місяців 04 дні.

Підтверджений в порядку визначеному законодавством, спеціальний стаж робітників локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені, за списком, затвердженим постановою КМУ від 12.10.1992р. № 583, становить 6 років 3 місяці 22 дні (до 10.11.2017), що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 06 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для розгляду.

13 вересня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішенням №29 "Про відмову у призначенні пенсії" позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідно страхового стажу. З вказаного рішення вбачається, що до страхового (трудового) стажу позивача головним управлінням у Житомирській області було зараховано весь період трудової діяльності, загальний страховий стаж становить 39 років 05 місяців 04 дні. Відповідачем до пільгового стажу роботи не було зараховано період роботи з 03.01.2002 по 30.06.2022, оскільки в уточнюючій довідці №51 від 06.09.2022 та №Б-26 від 31.08.2022 посада не відповідає записам трудової книжки.

17 листопада 2022 року позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах до якої надав необхідні документи підтверджуючі загальний страховий (трудовий) та спеціальний стаж роботи.

25 листопада 2022 року ГУ ПФУ в Житомирській області повторно відмовив у призначенні пенсії, та зазначили що, загальний страховий стаж позивача становить 39 років 05 місяців 04 дні, а стаж роботи за вислугою років становить 6 років 03 місяці 22 дні.

ГУ ПФУ в Житомирській області не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 02.01.2002 по 19.06.2011, оскільки в уточнюючій довідці №51 від 06.09.2022 зазначено посаду машиніст мотовоза, проте відповідно до записів трудової книжки з 02.01.2002 по 08.06.2010 - водій МПТ-4, з 09.06.2010 по 19.06.2011 - помічник машиніста мотовоза. Оскільки такі посади відсутні в переліку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років затверджений постановою КМУ від 12.10.192 № 583.

29 грудня 2022 року позивач знов звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для розгляду.

05 січня 2023 року ГУ ПФУ в Одеській області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії рішенням № 29, з посиланням на аналогічні підстави.

Не погодившись з такими діями та рішенням відповідачів щодо відмов у призначені пенсії, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974р., у тому разі, коли в трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається в трудову книжку, заповнюється і ведеться адміністрацією підприємства за місцем роботи працівника у такму самому порядку, що і трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п.1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон №1058-IV).

Разом із цим згідно з пп. 21 п.2 розд. XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (який набрав чинності 11 жовтня 2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон України Про пенсійне забезпечення, Закон №1788-XII).

Відповідно до п.а ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі (Рішенням Конституційного Суду від 4 червня 2019 року в справі № 2-р/2019 визнані неконституційними положення ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення стосовно обмежень щодо віку при призначенні пенсії за вислугу років).

Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення.

До зазначеного Списку включені "Машиністи автомотрис і мотовозів".

Згідно 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Із оскаржуваних рішень відповідачів вбачається, що всі дійшли одного висновку, що у позивача наявний страховий стаж у розмірі 39 років та позивачу зараховується всі періоди роботи, які зазначені у трудовій книжці.

Спірним питанням у даній справі являється зарахування до пільгового стажу періоди роботи позивача на посаді машиніста мпт та машиніста мотовоза, оскільки відповідачами встановлені розбіжності у посадах зазначені в уточнюючих довідках та трудовій книжці.

Відповідно до запису в Трудовій книжці НОМЕР_1 від 30 липня 1982 року №13 ОСОБА_1 02.01.2002 наказом 296 від 31.12.2001 був "переведений водієм МПТ-4 6-го розряду". (Повна назва "МПТ-4" - "мотовоз вантажно-транспортний МПТ-4")

Наказом по виробничому структурному підрозділу «Мукачівська дистанція колій» Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 01.09.2022 № 233/ос «Про внесення змін до наказів по особовому складу, особових карточок, особових рахунках по нарахуванню заробітної плати та трудових книжках працівників дистанції колії» було приведено посад працівників у відповідність до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників залізничного транспорту (ДКХП) з 2001 року, зокрема назви посади «водій МПТ» на «машиніст мотовоза».

На підставі вищезазначеного наказу, відповідно до пункту 2.10. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, записом №20 в трудовій книжці позивача було визнано недійсним запис №13 та внесено запис №21 відповідно до якого ОСОБА_1 "02.01.2002 переведений машиністом мотовоза 6-го розряду".

Таким чином, вказаними записами в трудовій книжці позивача з врахуванням уточнюючих записів підтверджується, що з 02.01.2002 по 08.06.2010 (08 років 05 місяців 07 днів) ОСОБА_1 працював машиністом мотовоза.

Відповідно до запису №17 в трудовій книжці з 20.06.2011 ОСОБА_1 був переведений машиністом мотовоза 6-го розряду, яким пропрацював згідно із записом №22 по 05.09.2022 (11 років 02 місяці 16 днів).

Крім того, Довідкою уточнюючої особливий характер роботи або умови праці необхідні для призначення пенсії №51 від 06.09.2022 року видана ОСОБА_1 АТ «Українська залізниця» Регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого підрозділу «Мукачівська дистанційна колія» додатково підтверджено, що зазначена особа працювала повний робочий день у відокремленому підрозділі «Мукачівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» на посаді машиніста мотовоза, що передбачено Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників які безпосередньо здійснюють організацію перевезень, забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992р. №583 та згідно п."а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення «та п.2 р. Х Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та стаж роботи на посаді на посаді машиніста мотовозів складає 20 років 08 місяців 04 днів.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відтак не може бути підставою для неврахування періодів пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії невірне зазначення посади позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки чи інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення, зберігання та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, роботодавцем були внесені зміни, щодо посади позивача.

Отже, з урахуванням уточнених даних, які були внесені роботодавцем до трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 30 липня 1982 року, довідки уточнюючої особливий характер роботи або умови праці необхідні для призначення пенсії №51 від 06.09.2022 року в АТ «Українська залізниця» Регіональної філії «Львівська залізниця» виробничого підрозділу «Мукачівська дистанційна колія», ОСОБА_1 працював на посаді машиніста мотовоза понад 20 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії згідно п.а ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки є необхідний вік, наявний як необхідний спеціальний стаж так і страховий, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, оскаржувані рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №29 від 13.09.2022 і від 25.11.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №29 від 05.01.2023 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію позивачу з 06.09.2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно ч.1 ст.83 Закону України "Про Пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Оскільки позивачу при первинному зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії від 06 вересня 2022 року, було відмовлено в такому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, відтак позовні вимоги слід задовольни, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком періоди роботи з 02.01.2002 по 08.06.2010 року та з 20.06.2011 по 05.09.2022 на посаді машиніста мотовоза та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - з 06 вересня 2022 року.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 р., ратифікована Законом України №137-V від 14.09.2006 р., яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складової частини права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком №22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч.1 ст.3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також, суд зазначає, що орган, який призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особі, даних паспорта і документів про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує і засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію за наявності сумнівів має право вимагати від фізичної особи дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і поданих документів.

Однак, як встановлено судом, відповідачами не здійснено жодних дій на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів.

З наведеного можна дійти висновку, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачами протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки у позивача наявний необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 139, 243, 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 13.09.2022 року та від 25.11.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 05.01.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком періоди роботи з 02.01.2002 по 08.06.2010 року та з 20.06.2011 по 05.09.2022 на посаді машиніста мотовоза.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - з 06 вересня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк