Справа № 320/5210/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5210/20
УХВАЛА

10 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 на виконання ухвали суду та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року заяву про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невиконання судового рішення повернуто.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 21 червня 2023 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 296 КАС України.

Апелянту надано строк 7 (сім) днів з моменту отримання копії вищезазначеної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду: оригіналу документу (квитанції) про доплату судового збору.

02 жовтня 2023 року позивач отримав копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак, датою вручення копії ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року апелянту є 02 жовтня 2023 року.

Відповідно до частини шостої статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги є 09 жовтня 2023 року.

15 вересня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання ухвали суду, в якій апелянт вказує, що оскільки Законом України «Про судовий збір» прямо не передбачено, що за оскарження ухвали, що стосується питання встановлення судового контролю за виконанням сдових рішень в адміністративних справах, має бути сплачено судовий збір - немає підстав зобов`язувати сторони судового процесу витрачати додаткові кошти.

Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду у справах 440/207/19, 440/2582/20, 400/3687/20, 570/9769/19.

Перевіривши вищевказану заяву в контексті виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 383 КАС України, заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

У свою чергу, як визначено в ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 вказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, подана у даній справі в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заява до передбаченого частиною 2 статті 3 Закону «Про судовий збір» вичерпного переліку заяв за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

Відповідно до п. 5 ч. 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції не з заявою про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України, а саме з заявою про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення в порядку ст. 383 КАС України.

З системного аналізу викладених положень вбачається, що на апелянта покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду та, відповідно, апеляційної скарги на ухвалу за наслідком розгляду такої заяви, як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у апелянта закріплених у статті 5 Закону «Про судовий збір» пільг останній не надав.

Однак, апелянтом, в порушення вимог пункту 9 частини 2 статті 383 та пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення його від сплати судового збору не зазначено.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку статті 383 КАС України відображені також у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18 та від 25 червня 2020 року у справі № 0240/2226/18-а.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

ОСОБА_1 в заяві на виконання ухвали суду вказує, що оскільки Законом України «Про судовий збір» прямо не передбачено, що за оскарження ухвали, що стосується питання встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, має бути сплачено судовий збір - немає підстав зобов`язувати сторони судового процесу витрачати додаткові кошти.

Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду у справах № 440/207/19, № 440/2582/20, № 400/3687/20, № 570/9769/19.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 520/9769/19 Верховний Суд вказав, що приписами статті 4 Закону № 3674-VI не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення, відтак, за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою, а тому, відповідно, і з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийнятої за результатами її розгляду.

Апеляційний суд посилання апелянта на судову практику Верховного Суду у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 520/9769/19 не приймає до уваги, оскільки у зазначеній постанові надавалася оцінка іншим обставинам, зокрема, зазначено, що не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України про встановлення контролю за виконанням судового рішення.

Разом з тим, в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції не з заявою про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України, а з заявою про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення в порядку ст. 383 КАС України, відтак, вказана апелянтом судова практика не є релевантною.

Правовідносини у справі № 440/207/19 також стосувались подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а не заяви про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення в порядку ст. 383 КАС України.

Висновки Верховного Суду у справах № 440/2582/20, № 400/3687/20 також не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються можливості оскарження відповідних ухвал в апеляційному порядку, а не необхідності сплати судового збору за оскарження останніх.

При цьому, колегія суддів повторно звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18 та постанові від 25 червня 2020 року у справі № 0240/2226/18-а Верховним Судом вже було викладено правову позицію, від якої касаційний суд не відходив, згідно з якою за подання заяви в порядку статті 383 КАС України необхідно сплачувати судовий збір, що, в свою чергу, свідчить про необхідність сплати останнього у разі подання апеляційної скарги на ухвалу за наслідком розгляду вказаної заяви відповідно до вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та п. 5 ч. 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з частиною сьомою статті 298 КАС України, копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Відтак, з огляду на те, що апелянт не усунув зазначені в ухвалі недоліки апеляційної скарги та не звертався до суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст. 169, 255, 298 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням положень статті 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна