Справа № 480/2703/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2023 року Справа № 480/2703/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Верещаки Я.В.,
представника позивача - Брайко Ю.В.,
представника відповідача - Пономарьова І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2703/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМІКО"
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМІКО" з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:
Дані податкові повідомлення - рішення прийнято на підставі Акту документальної планової виїзної перевірки від 09 листопада 2021 р. № 5546/18-28-07-02-07/40963240/96.
Не погоджуючись з Актом та прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, позивачем подано скаргу до ДПС Україна, за результатами розгляду якої рішенням про результати розгляду скарги від 28.02.2023 року № 4960/6/99-00-06-01-01-06 податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга ТОВ Оміко без задоволення.
Позивач не погодився з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, враховуючи наступне.
Щодо подвійного включення до складу основних засобів вартості ремонту орендованого приміщення та його безпосередньо вартості позивач зазначив, що TOB ОМІКО було укладено договір оренди нежитлового приміщення з ПАТ Східно- Український банк Грант від 10 березня 2017 року, що розташовано за адресою м. Суми, вул. Прокоф`єва, б. 36. За період оренди ТОВ ОМІКО було проведено ремонтні роботи в даному приміщенні на суму 406 457,23 грн. дані роботи відображені на рахунку 109 Інші основні засоби і нараховується амортизація.
Ремонтні роботи виконувались власними силами та працівниками, які працюють в ТОВ ОМІКО.
В подальшому між ТОВ ОМІКО та ПАТ Східно-Український банк Грант було укладено договір купівлі-продажу від 24 квітня 2019 року щодо продажу приміщення, розташованого за адресою м. Суми, вул. Прокоф`єва, 36 на суму 2708333,33 грн., крім того ПДВ 541666,67 грн., придбане приміщення обліковується на рахунку 103 Будинки та споруди і на нього нараховується амортизація.
Позивач зазначив, що при придбанні зазначеного приміщення до вартості не включалась сума проведеного ремонту, що підтверджується листом АТ Східно- Український банк Грант від 26.11.2021 року № 5/21-2. Тобто подвійного включення до складу основних засобів не відбувається. Однак при розгляді заперечення та при розгляді скарги не прийнято до уваги лист банку.
Щодо включення до складу витрат на збут вартість послуг, отриманих від ПАТ Концерн Галнафтогаз по програмі лояльності Фішка позивач зазначив, що між ним та ПАТ Концерн Галнафтогаз укладено договір про участь у програмі лояльності Фішка від 21.10.2019 року № КГНГ/935-19.
Відповідно до умов даного договору ТОВ ОМІКО отримано послуг від ПАТ Концерн Галнафтогаз на загальну суму 1867288 грн. В той же час, для функціонування програми лояльності Фішка ТОВ ОМІКО надано послуг ПАТ Концерн Галнафтогаз на загальну суму 1983332,52 грн.
Податковий орган в ході проведення перевірки не визнав в складі витрат на збут, вартість отриманих послуг від ПАТ Концерн Галнафтогаз для функціонування роботи програми лояльності Фішка, та не зазначив про те, що TOB ОМІКО включило до складу доходу, та податкових зобов`язань вартість наданих послуг ПАТ Концерн Галнафтогаз на загальну суму 1 983 332,52 грн.
В акті перевірки основним порушенням ТОВ ОМІКО зазначається не надання первинних документів, а саме: звіти (розшифрування) про перелік та вартість якого саме реалізованого товару нараховано Клієнтам бали.
Позивач зауважив, що предметом договору між ТОВ ОМІКО та ПАТ Концерн Галнафтогаз є надання послуг, які викладені в розділі 2 договору. Умовами вказаного договору не передбачено оплата за реалізацію товару, а тому надати первинні документи, а саме звіту про перелік та вартість товару є неможливим.
Щодо використання в господарській діяльності придбаного холодильного обладнання, вітрин, вагів, тощо, позивач зазначив, що між ним та ФОПами укладено договори суборенди, у відповідності до яких ТОВ ОМІКО надає в суборенду частину приміщення ФОПам для здійснення господарської діяльності. Передані приміщення укомплектовані необхідним торгівельним обладнанням, в тому числі вітринами холодильниками, вагами, тощо. А тому, ТОВ ОМІКО використовує вітрини холодильні, вітрини звичайні, ваги, тощо саме в своїй господарській діяльності, для отримання доходу.
Обслуговування вказаного обладнання проводило ТОВ ОМІКО, а тому на вказані ТМЦ нараховувалась амортизація.
Відповідачем в акті перевірки не зазначено, що саме було порушено ТОВ ОМІКО при передачі обладнання ФОП для викладки товару, який закуплений саме в ТОВ ОМІКО.
Отже, передача ФОПам обладнання по договору суборенди разом з приміщенням, яке належить ТОВ ОМІКО, для розміщення (продовження) товару, яке придбавалось оптом у останнього, є господарською діяльністю позивача яка не заборонена чинним законодавством.
Щодо вітрин пристінних, вітрин холодильних, тощо, ТОВ ОМІКО використовує для розміщення товару (пива), який реалізовується ним в роздріб.
Враховуючи зазначене, ТОВ ОМІКО використовувало обладнання в своїй господарській діяльності і як наслідок нараховувало амортизацію, а тому зазначені витрати (на амортизацію) є витратами в розумінні бухгалтерського обліку.
ТОВ ОМІКО, крім здійснення діяльності з реалізації лікеро-горілчаних виробів, та тютюну, здійснює діяльність із реалізації продуктів харчування постійно збільшуючи асортимент, тому невірним є визначення в Акті перевірки, що ТОВ ОМІКО здійснює торгівлю товарами, 80-90% від яких складають лікеро-горілчані та тютюнові вироби.
Щодо нарахування амортизації на ремонт орендованих приміщень за адресою м. Суми, вул. О. Аніщенка, 6 та вул. Котляревського, 3/1, то позивач зазначив, що ремонт даних приміщень не є капітальним ремонтом, а тому не потребує наявності ліцензії на проведення будівельних робіт, повідомлень про початок виконання будівельних робіт або повідомлень про закінчення. Ремонтні роботи було проведено власними силами для цього в штаті ТОВ ОМІКО є необхідні працівники та на балансі підприємства є необхідні інструменти.
Тому позивач вважає, що податковий орган безпідставно нараховує ПДВ на будівельні матеріали, вважаючи, що вони використані підприємством не в межах господарської діяльності, а також безпідставно зменшує амортизаційні нарахування на вартість проведених ремонтних робіт в приміщеннях за адресою м. Суми, вул. О. Аніщенка, 6 та вул. Котляревського, 3/1
Щодо надання ліцензії, то позивач зазначив, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності ліцензуванню підлягає будівництво об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) відносяться до об`єктів із середніми (СС2) і значними (ССЗ) наслідками з урахуванням особливостей, визначених Законом № 687. Об`єкти, що відносяться до класу наслідків CCI ліцензуванню не підлягають.
Оскільки, ремонтні роботи по об`єктам за адресою: м. Суми вул. Олександра Оніщенко, 6 та вул. Котляревського 3/1 не відносяться до класу наслідків CCI, а тому не підлягають ліцензуванню, отримання повідомлень про початок або про закінчення будівельних робіт.
Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що податкові повідомлення - рішення прийняті з порушенням вимог чинногозаконодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04.04.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 31.05.2023.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем не заперечується обставини, що витрати на модернізацію та поліпшення орендованих основних засобів відображалися за дебетом 15 Капітальні інвестиції. Потім після завершення робіт з поліпшення орендованого основного засобу (нежитлове приміщення за адресою: м.Суми, вул.Прокоф`єва, 36) витрати пов`язані з проведенням ремонту було списано з кредиту 15 у дебет субрахунку 109 Інші основні засоби та підлягали амортизації в розмірі 406457 грн.
24.04.2019 року між АТ Східно-Український Банк Грант та TOB ОМІКО укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 353,6 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Придбане приміщення обліковується на балансі позивача по рахунку 103 Будинки та споруди в сумі - 2708333,33 грн. з нарахуванням амортизації з моменту введення в експлуатацію.
Позивач не заперечує факту, що орендодавець, згідно договору оренди від 10.03.2017 реєстраційний номер 475, після закінчення терміну (припинення) оренди не здійснював компенсацію ТОВ ОМІКО в сумі неамортизованих поліпшень. Залишкова вартість по проведених поліпшеннях підлягає включенню до інших доходів за II квартал 2019 року в сумі 315004 грн.
Позивачем в позовній заяві в обґрунтування безпідставності висновків, щодо не відображення доходу за II квартал 2019 року, надається довідка АТ Східно-Український Банк Грант від 26.11.2021 року № 26/11 за підписом начальника відділення № 8 АТ Банк Грант в м.Суми Прядуненко О.В., де зазначено, що до ціни продажу зазначеного нежитлового приміщення не враховувались поліпшення на загальну суму 406457,23 грн.
Однак відповідач зазначив, що відділення № 8 АТ Банк Грант м.Суми є безбалансовим (не має власного балансу бухгалтерський облік ведеться в юридичній особі) і функціонує як структурний підрозділ АТ Східно-Український Грант. Начальник відділення керує відділенням в межах повноважень і не має права надавати інформацію чи спростовувати інформацію по правочинах, які вчиненні юридичною особою АТ Східно-Український Банк Грант в межах господарської діяльності.
Окрім того, згідно договору купівлі-продажу від 24.04.2019 року №1561 п.3 визначено, що ринкова вартість майна (нежитлове приміщення) становить 3 118 300 грн. Звіт про оцінку майна складений суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , сертифікат 138/18. Пунктом 4 Договору № 1561 сторони узгодили продаж об`єкта нерухомості в сумі 2 708 333,33 грн., крім того ПДВ в сумі 541666,67 грн.
Враховуючи наведене сторонами Договору №1561 було визначено вартість об`єкта нерухомості на ринковому рівні. Умови даного договору не містять жодних застережень чи відсилочних умов щодо проведення поліпшення майна позивачем та вплив даних поліпшень на ціну об`єкта нерухомості, а тому довідка відділення банку (яке не є стороною правочину) щодо купівлі-продажу нерухомого майна на є належним доказом щодо спростування включення чи не включення поліпшення в ціну об`єкта нерухомості, що був відремонтований позивачем.
На рахунку 74 Інші доходи ведеться узагальнення інформації про інші доходи від діяльності, а саме рахунок 74 Інші доходи призначено для обліку доходів, які виникають в процесі звичайної діяльності, але на пов`язанні з операційною та фінансовою діяльністю підприємства.
Враховуючи вище наведене позивачем на порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України не відображено у рядку 01 декларації Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2019 рік в сумі 315004 грн.
Перевіркою повноти задекларованих показників у рядку 02 Декларації Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 у загальній сумі 5222336 грн. встановлено їх заниження на 2182292 грн. у тому числі за 2019 рік в сумі 315004 грн. (сума доходу за рахунок незамартезованого залишку вартості по проведеному поліпшеню орендованого майна), за 2020 рік 993883 грн. та за І півріччя 2021 рок 873405 грн. (правовідносини з ПАТ Концерн Галнафтогаз).
Між ПАТ Концерн Галнафтогаз та TOB ОМІКО було укладеного договір № КГНГ/935-19 від 21.10.2019 року про участь у програмі лояльності Фішка (далі - Договір №935). Згідно розділу 2 Договору №935 предметом договору є надання послуг компанією (ПАТ Концерн Галнафтогаз) партнеру (ТОВ ОМІКО):
-послуги із адміністрування інформації про Клієнтів (Покупців), необхідної для реалізації Програми, а саме: здійснює централізоване накопичення, обробку та зберігання інформації про Клієнтів через проценсинговий центр, надає необхідну інформацію Партнеру;
-проводить аналітичні дослідження, надає звітність щодо різних аспектів реалізації програми за участю партнера за типовими формами;
-забезпечує надання Клієнтам інформації погодженого з партнером змісту через наступні засоби комунікації: мобільний (смс повідомлення), інтернет зв`язок та інтернет- сторінку;
-забезпечує послугу Гаряча лінія в тому числі, обробку викликів, відповідно до умов програми лояльності Фішка.
-послуги із нанесення знаку для товарів та послуг Партнера на кожну емітовану Компанією та передану Партнерові картку Учасника, призначену для подальшого розповсюдження серед клієнтів.
Розділом 4 Договору №935 визначено порядок оплати послуг і порядок їх приймання. Для визначення вартості наданих послуг розраховується загальна кількість балів нарахованих за трансакціями звітного (розрахункового) періоду на торгових об`єктах партнера. Нарахування балів здійснюється згідно з додатком №4 до Договору № 935, зокрема оплата товарів (крім тютюнових виробів) 1 бал за 1 гривню. Використання балів не розповсюджується на алкогольні та тютюнові вироби, ваучери на поповнення мобільного рахунку та ініші товари визначення компанією та партнером.
Під час перевірки на виконання запиту ГУ ДПС у Сумській області ТОВ ОМІКО було надано копію договору від 21.10.2019 № КГНГ/935-19, інші документи які запитувались, зокрема розшифровку звітів про перелік, кількість та вартість реалізованого товару по якому було нараховано бали (бонуси) та товар по якому проведено списання балів (бонусів) не надавалися.
Письмові пояснення щодо підстав формування актів виконаних робіт по договору № 935 позивачем під час перевірки не надавались.
Первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Не підтвердження платником фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості. Для податкового обліку важливий фактичний рух капіталів, фактично здійсненні операції, дані про які фіксуються в первинних документах, саме ця обставина є вирішальною при дослідженні і встановленні реальності операції.
Позовна заява не містить належних та допустимих доказів, які доводять дійсність отримання/надання послуг згідно умов Договору №935. Посилання позивача на те, що договір № 935 не передбачає оплату за реалізацію товару - не є в розумінні ст.77 КАС України належним доказом. Даним твердженням позивач намагається підмінити предмет доказування. Зокрема, під час перевірки позивачу був наданий запит від 28.10.2021 про необхідність надання інформації та документів і який виконаний позивачем лише частково за доцільне вважати, що позивач розуміючи, що в нього відсутні належні докази намагається підмінити предмет доказування та спотворити висновки, що встановленні під час перевірки.
Як зазначено в позові ..надаємо Вам розшифровку в розрізі магазинів, щоб підтвердити факт формування суми в актах виконаних робіт. при цьому в додатках до позовної заяви відсутні документи, які б за змістом можна було б віднести до розшифровки.
Докази, які надані разом з клопотанням адвоката позивача також жодним чином не дають підстав вважати, що позивачем отримувалися послуги згідно договору №935, тобто первинні документи наданні не були.
Перевіркою встановлено, що позивач протягом періоду, що перевіряється проводив роздрібну торгівлю горілчаними та тютюновими виробами через мережу магазинів. Для проведення роздрібної торгівлі горілчаних та тютюнових виробів підприємство орендує нежитлові приміщення у фізичних осіб. На балансі підприємства на рахунку 104 Машини та обладнання обліковується холодильне обладнання. Відповідно до технічних характеристик дане обладнання повинно використовуватись і фактично використовується для зберігання продуктів харчування таких як ковбасні, м`ясні рибні вироби, молочна продукція, сири. За перевіряємий період позивач не проводив реалізації вказаних вище продуктів.
ГУ ДПС у Сумській області визначено порушення, що стосується невірного відображення в різницях, які зменшують фінансовий результат суми нарахованої амортизації на холодильне обладнання, ваги та інше торгівельне, що не використовувалося позивачем в господарській діяльності, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 244337 грн.
Позивач не долучає до позовної заяви належних доказів, які підтверджують використання холодильного обладнання під час здійснення господарської діяльності. Обротно-сальдова відомість, що долучена адвокатом до клопотання не є первинним документом в розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Оборотно-сальдова відомість за своєю суттю це є звіт який містить для кожного рахунку залишки на початок та на кінець відповідно періоду.
В позовній заяві позивач, обґрунтовуючи проведення ремонтних робіт в орендованих приміщеннях за адресами: м.Суми вул.О.Аніщенка, 6 та вул.Котляревського, 3/1 з власних міркувань зазначає, що проведенні ремонтні роботи слід вважати поточним ремонтом, а тому даний ремонт проведений власними силами і на виконання будівельних робіт не потрібно будь-яких дозвільних документів.
Так, згідно накладної-вимоги від 19.08.2020 б/н здійснено внутрішнє переміщення будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні за адресою: м.Суми, вул.О.Аніщенка, 6.
Відповідач зазначив, що було використано 529 найменувань товарів, що зазначенні в переліку, які були використанні під час капітального ремонту в приміщенні по вул.О.Аніщенка, 6, при цьому відсутні будь-які первинні документи, які підтверджують використання матеріалів, саме для проведення ремонтних робіт в приміщенні, яке використовується в господарській діяльності.
До позовної зави долучено накладну-вимогу на відпуск (внутрішнє переміщення) від 19.05.2021, де визначено перелік будівельних матеріалів, які були використанні під час капітального ремонту орендованого приміщення за адресою: м.Суми, вул.Котляревського, 3/1.
Перш ніж розпочати ремонт, об`єкт оглядають. На підставі огляду складаються відомості дефектів (дефектний акт, дефектна відомість) окремо на кожний об`єкт, що підлягає ремонту (поточному або капітальному). Якщо планується ремонт нерухомості, тоді складання дефектної відомості замовляється в спеціалізованій організації. У дефектній відомості зазначається обсяг і характер робіт, матеріали, які необхідні для виконання робіт. На підставі такої інформації підприємство має можливість розрахувати вартість ремонтів, а також проконтролювати обсяг виконаних робіт і списаних матеріалів.
Враховуючи кількість будівельних матеріалів позивач повинен їх обліковувати за місцем їх відповідального зберігання та в бухгалтерії. Для обліку на складі використовують Книгу складського обліку (форма № 3-9), яку веде матеріально відповідальна особа за найменуваннями, сортами, кількістю. Для видачі фарби, цвяхів, віконних блоків тощо використовують Накладну (вимогу) (форма № 3-3), яку також оформлюють у разі внутрішнього переміщення будматеріалів в суб`єкта господарювання. А наприкінці кожного місяця вже бухгалтерська служба на підставі накладних (вимог) складає Меморіальний ордер № 13 Накопичувальна відомість витрачання виробничих запасів, дані з якого переносять до книги Журнал-головна.
В разі проведення поточного ремонту його вартість необхідно визначати на підставі обгрунтованих трудових і матеріально-технічних ресурсів та їхньої вартості, обчисленої на поточному рівні цін.
Із наданих позивачем документів не вбачається, які критерії використовувалися для визначення проведення ремонтних робіт та, відповідно, необхідність і доцільність їх у господарській діяльності платника і правомірності формування витрат підприємства
Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.
Згідно листа позивача від 28.10.2021, який був наданий під час перевірки визначено, що ремонтні роботи проведенні власними силами, тобто працівникам, які працюють в ТОВ Оміко, при цьому вид діяльності за КВЕД в переліку відсутній і визначено на власний розсуд, що ремонтні роботи відносяться до класу наслідків СС1, а тому нібито не потребують будь-яких погоджень, в тому числі ліцензуванню. Дані висновки не відповідають нормативно правовим актам, що регулюють будівельну діяльність.
Закон України Про ліцензування видів господарської діяльності регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності. Посилання на ст.7 вище вказаного Закону, де зазначено, що ліцензуванню підлягає, зокрема будівництво об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, за переліком видів робіт, що визначається Кабінетом Міністрів України, - з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" здійснено без врахування інших нормативно правових актів.
ГУ ДПС у Сумській області жодним чином не здійснювало визначення за класом наслідків (відповідальності), до яких відноситься капітальний ремонт орендованих приміщень. При цьому позивачем самостійно без належних документів здійснено визначення класу наслідків CCI. Також не залежно від класу наслідків (відповідальності) позивач зобов`язаний був вести облік використаних матеріалів для проведення ремонтних робіт на об`єкті нерухомості. В позовній заяви відсутні посилання на норми матеріального права, які надають право суб`єкту господарювання в разі проведення ремонтних робіт, капітального ремонту, на думку позивача даний ремонт за класом наслідків CCI, не здійснювати облік використання будівельних матеріалів.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 16.05.2011 № 45 затверджено Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів (далі Порядок №45). Згідно п.1 Порядку 45 термін будівництво вживається в даному порядку як - нове будівництво, реконструкція, реставрація та капітальний ремонт об`єктів будівництва.
Відповідно до п.п.11.2 п.11 Порядку №45 при виконанні будівельних робіт з капітального ремонту об`єктів з незначними наслідками (CCI), пов`язаних виключно з поліпшенням експлуатаційних показників, допускається розроблення лише дефектного акта, в якому визначаються фізичні обсяги робіт та умови їх виконання, а також складається кошторисна документація, що має бути передбачено завданням на проектування.
У дефектному акті окремим розділом обов`язково зазначаються обсяги робіт щодо створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення відповідно до вимог нормативів з питань створення умов для безперешкодного доступу для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.
Тобто для проведення капітального ремонту орендованого майна позивач зобов`язаний вжити заходів щодо складання кошторисної документації та дефектного акту.
З огляду на відсутність визначених чинним законодавством первинних документів щодо проведених реконструкційних робіт та капітального ремонту орендованих приміщень, не можливо пов`язати списання TOB ОМІКО будівельних матеріалів з проведенням цих будівельних робіт та безпосередньо з господарською діяльністю підприємства при умові, що в позивача в КВЕД відсутній вид діяльності, який би надавав право здійснювати саме ремонт приміщень.
Враховуючи відсутність документів, які б підтверджували використання будівельних матеріалів, саме для ремонту орендованих основних засобів фактично не можливо встановити і визначити який ремонт проводився.
Перевіркою правильності використання та списання придбаних з податком на додану вартість будівельних матеріалів в господарській діяльності підприємства, встановлено, що дане використання не підтверджене відповідними первинними бухгалтерськими документами.
Позивачем під час перевірки не надано документів, які б підтвердили отримання ним послуг згідно договору №935, також не надано документі, які підтверджують використання холодильного обладнання в господарській діяльності, а також не надано документів, які б підтверджували проведення ремонтних робіт в орендованих приміщеннях за адресою м.Суми, вул.О.Аніщенка, та вул.Котляревського, 3/1.
Враховуючи вище наведене перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 встановлено його заниження на загальну суму 637149 грн. у т.ч. за 2019 рік - 109109 грн., за 2020 рік - 288065 грн., за І пів. 2021 -239974 грн. (п.3.1.1.1. та п.3.1.1.2 акту документальної планової виїзної перевірки від 09.11.2021).
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 встановлено його заниження в сумі 1973021,0 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п.3.1.2.1 розділу III акта перевірки.
Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що перевірку проведено відповідно до вимог чинного законодавства, податкові повідомлення - рішення правомірні (а.с. 136-140, том 5).
У відповіді на відзив позивач не погодився з позицією відповідача та просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 144-146, том 5).
31.05.2023 року у судовому засіданні розгляд справи відкладено на 07.06.2023 року.
Ухвалою суду від 07.06.2023 розгляд справи відкладено на 21.06.2023.
Ухвалою суду від 21.06.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 06.07.2023.
06.07.2023 року у судовому засіданні розгляд справи відкладено на 12.07.2023 року.
12.07.2023 року у судовому засіданні оголошено перерву до 02.08.2023 року.
02.08.2023 року у судовому засіданні розгляд справи відкладено на 10.08.2023 року.
10.08.2023 року у судовому засіданні оголошено перерву до 17.08.2023 року.
17.08.2023 року у судовому засіданні оголошено перерву до 27.09.2023.
В судовому засіданні 27.09.2023 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що в період з 20.09.2021 по 19.10.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ОМІКО", за результатами якої складено акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи № 5546/18-28-07-02-07/40963240/96 від 09.11.2021 (а.с. 4-83, том 1).
Перевіркою встановлено порушення ТОВ "ОМІКО":
- п.п. 134.1. п. 134.1 ст. 134, п. 138.1 ст. 138 ПК України - занижено податок на прибуток в 637149 грн., в т.ч. за 2019 рік - 109109 грн., за 2020 рік - 288065 грн, за 1 пів.2021 - 239974 грн.;
- п. 201.1 ст. 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України;
- п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
На підставі зазначеного акту перевірки 29.12.2021 р. Головним управлінням ДПС у Сумській області прийнято податкові повідомлення - рішення:
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим Кодексом України (далі ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо висновків податкового органу про подвійне включення до складу основних засобів вартості ремонту орендованого приміщення, та його безпосередньо вартості з ПАТ «Східноукраїнський банк «Грант».
Також, в судовому засіданні допитаний в якості свідок ОСОБА_2 , зазначила, що по наведеним ремонтним роботам не проводилась компенсація, яка не включалась в доходи ТОВ «Оміко», а тому це є порушенням.
Так, судом встановлено, що 10.03.2017 року між ПАТ «Східно-Український Банк «Грант» та ТОВ «Оміко» був укладений договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 353,6 кв.м. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.128 -137 том.1).
Згідно п. 6.2 розділу 6 договору Орендар прийняв на себе наступні зобов`язання:
Здійснювати поточний ремонт об`єкта оренди за свій рахунок.
ТОВ «ОМІКО» було проведено ремонтні роботи в приміщенні на суму 406 457,23 грн. та відображено роботи на рахунку 109 «Інші основні засоби» і нарахована амортизація.
Так, на підтвердження здійснення поліпшень, ТОВ «Оміко» надало Акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів від 30.12.2017 року на суму 406 457,23 грн.
24.04.2019 між ПАТ «Східно-Український Банк «Грант» та ТОВ «Оміко» був укладений договір купівлі продажу нежитлового приміщення, загальною площею 353,6 кв.м. що розташоване за адресою: м.Суми, вул. Прокоф`єва 36 на загальну суму 3250 000,00 грн.(а.с.139-142 том.1).
Після придбання приміщення підприємство обліковує на балансі по рахунку 103 «Будинки та споруди» та нараховує амортизацію.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Так, дослідивши зміст наведеного договору, суд зазначає, що договором не було передбачено передавати ПАТ «Східно- Український банк «Грант» ремонтні роботи виконані підприємством.
Також, Акт перевірки не містить доказів, що у вартість придбаного нежитлового приміщення входила вартість виконаного підприємством ремонту приміщення.
Крім того, згідно змісту листа №51/21-2 від 26.11.2021 року, в якому АТ «Східно-Український Банк «Грант» підтверджує, що у вартість продажу приміщення не входило вартість здійснених ТОВ «Оміко» поліпшень (а.с.144 том.1).
Отже, суд наголошує, що відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що у вартість придбаного приміщення входить вартість ремонтних робіт, а тому висновок податкового органу, що підприємством не правомірно занижується дохід за рахунок не включення залишку не амортизованих витрат на поліпшення орендованого майна в дохід тому як об`єкт, що поліпшувався (нежитлове приміщення) був придбаний позивачем, згідно договору купівлі-продажу від 24.04.2019 року реєстраційний номер 1561 (далі - Договір №1561) є помилковим.
Щодо висновків податкового органу про включення до складу витрат на збут вартість послуг, отриманих від ПАТ «Концерн Галнафтогаз» по програмі лояльності «Фішка».
Так, в акті перевірки відповідачем зазначено, що перевіркою повноти задекларованих показників у рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 у загальній сумі 5222336 грн. встановлено їх заниження на суму 1867288 грн. у тому числі за 2020 рік 993883 грн. та за І півріччя 2021 року 873405 грн. (а.с.19 том.1).
Судом встановлено, що між ПАТ «Концерн Галнафтогаз» та TOB «ОМІКО» було укладено договір № КГНГ/935-19 від 21.10.2019 року про участь у програмі лояльності «Фішка» (далі - Договір №935). (а.с. 152 164 том.1)
Згідно розділу 2 Договору №935 предметом договору є надання послуг компанією (ПАТ «Концерн Галнафтогаз») партнеру (ТОВ «ОМІКО»):
-послуги із адміністрування інформації про Клієнтів (Покупців), необхідної для реалізації Програми, а саме: здійснює централізоване накопичення, обробку та зберігання інформації про Клієнтів через проценсинговий центр, надає необхідну інформацію Партнеру;
-проводить аналітичні дослідження, надає звітність щодо різних аспектів реалізації програми за участю партнера за типовими формами;
-забезпечує надання Клієнтам інформації погодженого з партнером змісту через наступні засоби комунікації: мобільний (смс повідомлення), інтернет зв`язок та інтернет- сторінку;
-забезпечує послугу «Гаряча лінія» в тому числі, обробку викликів, відповідно до умов програми лояльності «Фішка».
-послуги із нанесення знаку для товарів та послуг Партнера на кожну емітовану Компанією та передану Партнерові картку Учасника, призначену для подальшого розповсюдження серед клієнтів .
Розділом 4 Договору №935 визначено порядок оплати послуг і порядок їх приймання. Для визначення вартості наданих послуг розраховується загальна кількість балів нарахованих за трансакціями звітного (розрахункового) періоду на торгових об`єктах партнера. Нарахування балів здійснюється згідно з додатком №4 до Договору № 935, зокрема оплата товарів (крім тютюнових виробів) 1 бал за 1 гривню. Використання балів не розповсюджується на алкогольні та тютюнові вироби, ваучери на поповнення мобільного рахунку та інші товари визначення компанією та партнером.
Так, доводи відповідача та свідка зводиться виключно на те, що ТОВ «Оміко» не надало первинні документи (розшифровку) в розрізі реалізації товару.
Відповідно до ст.1 Закону №996-XIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Разом з цим, суд звертає увагу відповідача, що договір, акти, банківські виписки є первинними документами, які підтверджуються безпосередньо факт здійснення господарської операції
Суд звертає увагу, що ПАТ «Концерн Галнафтогаз» згідно договору КГНГ/935-19 від 21.10.2019 року надає ТОВ «Оміко» виключно послуги, так само ТОВ «Оміко» надає ПАТ «Концерн Галнафтогаз» також послуги, а не продаж товару, як зазначає відповідач.
Також, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо не отримання прибутку за підсумками господарських відносин із ПАТ «Концерн Галнафтогаз», оскільки жодних тверджень з даного приводу акт перевірки не містить.
Таким чином, суд приходить висновку, що не можливість підприємством надати розшифровку по товарам не є підставою для висновку податкового органу про зменшенню витрат на збут 1867288 грн. у тому числі за 2020 рік 993883 грн. та за І півріччя 2021 року 873405 грн.
Щодо нарахування амортизації на ремонт орендованих приміщень за адресою м. Суми, вул. О. Аніщенка, 6, та вул. Котляревського, 3/1.
Так, в акті перевірки зазначено, що перевіркою не підтверджено правильності використання та списання будівельних матеріалів в господарській діяльності підприємства.
Зокрема, підставою для виявлення порушення податковим органом є те, що в Акті приймання-передачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів відсутній чіткий перелік робіт, які були зроблені та підприємством необґрунтовано доцільність проведення таких робіт (а.с.33 том.1).
Так, судом встановлено, що ТОВ «Оміко» проведено власними силами ремонт приміщень за адресою м. Суми, вул. О. Аніщенка, 6, та вул. Котляревського, 3/1
Згідно змісту акту перевірки підприємством надано інспектору:
-Акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів №б/н від 20.08.2020 на суму 3362738.19 грн., в якому зазначено, що «об`єкт пройшов випробування та зданий в експлуатацію»;
-Накладна-вимога № б/н від 19.08.2020 на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів на загальну суму 3362738,19 грн., в якому зазначено номенклатуру, кількість та вартість використаних будівельних матеріалів;
-Акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів і від 20.05.2021 на суму 1618621,51 грн., в якому зазначено, що «об`єкт пройшов
випробування та зданий в експлуатацію»;
-Накладна-вимога № б/н від 19.05.2021 на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів загальну суму 1618621,51 грн., в якому зазначено номенклатуру, кількість та вартість використаних будівельних матеріалів;
-Штатні розклади за період з 01.01.2019 по 30.06.2021;
- Акт №56/2-148 від 04.02.2019 надання послуги з приєднання за Договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №56/2-148 від 16.10.2018 (а.с. 46 том.1)
Суд звертає увагу, що податковим органом в акті перевірки жодних зауважень до форми та змісту наведених документів не заявлено.
Разом з тим, податковим органом ставиться під сумнів необхідність виконання наведених робіт та обсягу робіт.
Так, Наказом Міністру України від 29 грудня 1995 року №352 затверджено типову форму №03-2 Акту приймання-передачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів.
Разом з тим, ні зазначеним Наказом, а ні іншими нормативними документами не встановлено розписувати чіткий перелік робіт в Акті.
Як зазначає представник відповідача та свідок, що єдине порушення - це не зазначення в Акті чіткого переліку робіт. Саме тому, податковий орган приходить висновку, що це був капітальний, а не поточний ремонт.
Разом з цим, відповідач не наводить жодного доказу на підтвердження обґрунтування що ремонт орендованих приміщень за адресою м. Суми, вул. О. Аніщенка, 6, та вул. Котляревського, 3/1 був саме капітальне будівництво.
Крім того, на вимогу суду підприємством надано Довідки про обсяг фактично виконаних робіт (поточного ремонту) по магазинах за адресою м. Суми вул. Аніщенка, 6 та м.Суми вул.Котляревського 3/1( а.с.5-6 том.6).
Згідно змісту наведених довідок ТОВ «Оміко» було виконано наступні роботи: монтаж підвісної стелі, монтаж електропроводки, підключення обладнання, монтаж системи відеоспостереження та пожежної сигналізації, монтаж пластикових дверей, вікон та металоконструкції та інш.).
Таким чином, припущення податкового органу, що позивач здійснював капітальний ремонт приміщень за адресою: м. Суми вул. О. Аніщенка, 6 та вул. Котляревського 3/1 не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Також, суд спростовує висновки податкового органу про необхідність позивача мати кошторисну документацію та дефектний акт, оскільки наведені доводи не ґрунтується на нормах закону, оскільки такі документи повинні бути при капітальному будівництві за відповідними класами наслідків.
Щодо, доводів відповідача про відсутність у КВЕДу для виконання будівельних робіт, суд зазначає, що ТОВ «Оміко» здійснювало ремонтні роботи для своїх особистих цілей, а не для реалізації таких послуг контрагентам, та не отримувало від цього дохід. А тому, вносити такий КВЕД чинним законодавством не вимагається.
Також, в акті перевірки зроблено висновок, що позивач не надав документи складського обліку будівельних матеріалів, дефектні акти та інше.
Проте, суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факту реальності придбання будівельних матеріалів та їх списання. Але зазначає що вони не обліковувались на складі.
Разом з тим, підприємство, при придбанні будівельних матеріалів відразу завозив до нежитлових приміщень, де виконувались роботи, а тому і не обліковував на складі.
В свою чергу, на складі обліковується ті матеріали/товари, які в майбутньому будуть використовуватися/продаватися, переміщуватися з одного місця на інший.
Проте, підприємство не продавав, і не переміщував товари, а відразу використовувало для здійснення ремонтних робіт.
Відповідно до п. 14.1.156 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Розділ V ПК України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів п.187.1 ст.187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно статті 187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пункт "а").
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України обумовлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
За приписами пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу) (пункт "г").
Поряд із тим, за приписами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. У той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Проте, із визначеного в ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.
Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.
При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.
Таким чином, суд спростовує доводи податкового органу, що позивачем не було підтверджено правильності використання та списання будівельних матеріалів в господарській діяльності .
Щодо використання в господарській діяльності придбаного холодильного обладнання, вітрин, вагів, тощо.
Так, згідно змісту акту перевірки висновки податкового органу ґрунтуються виключно на тому, що вітрини, холодильники ваги, тощо використовувалося ТОВ «Оміко» не в господарській діяльності.
Проте, суд вважає помилковими висновки відповідача, виходячи з наступного.
На сторінках 34-35 акту перевірки (т. 1 а.с. 37-38) відображено перелік обладнання (вітрини пристінні, вітрини холодильні пристінні, ваги), які використовувався у магазинах, в яких позивач здійснював власну господарську діяльність та частково здавав площі магазинів ФОП в оренду.
Так, на підтвердження того, що саме ТОВ «Оміко» використовувала в своїй господарській діяльності обладнання як суду, так і під час перевірки було надано оборотно-сальдова відомість по рахункам 281 за 2019, 2020, та 2021 роки, з яких вбачається, що ТОВ «Оміко» здійснювало реалізацію окрім горілчаних напоїв, води, газовані напої, молочна продукція (актимель. йогурти, молоко, тощо), рибну продукцію, побутова хімія, хлібна продукція, тощо (а.с. 68-119 том.2).
Саме для зберігання та реалізацію, перерахованих товарів, необхідне холодильне обладнання, вітрини, тощо, що підтверджує факт використання підприємством обладнання в своїй господарській діяльності.
Також, судом встановлено, що згідно змісту договорів суборенди приміщень , зокрема п.6.2. передбачено обов`язок орендаря надати суборендареві приміщення облаштоване відповідним торгівельним обладнанням (такого як не виключно: вітрини у тому числі вітрини холодильні, ваги, тощо) (а.с.168-247 том 2).
Таким чином основні засоби, які передав в оренду разом з приміщенням, це також вважається господарською діяльністю позивача, оскільки у вартість оренди приміщенні і входить оренда основних засобів.
Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та сову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинні та облікові зведені документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: зміст та обсяг господарської операції.
Згідно п.1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій. При цьому згідно п. 2 ст.3 зазначеного Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, податкові накладні, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного виконання господарської операції та пов`язаності з господарською діяльністю платника податків.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції та пов`язані з господарською діяльністю.
Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Згідно з ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Таким чином, правильність формування платником податків податкового кредиту вимагає наявності зв`язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг.
Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.4 статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибутті активів або зменшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу.
Господарська діяльність - яка діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням), та/або з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу (підпункт 14.1.36 пункт 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Згідно п. 198.3 ст.198 ПКУ Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно п.п.138.3.2. п.138.3 ст.138 ПК України не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів, витрати на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів. При цьому під невиробничими основними засобами слід мати на увазі основні засоби, які не використовуються в господарській діяльності платника податків.
Враховуючи, що надання в оренду приміщення з холодильниками (основні засоби які рахуються на підприємстві) для використання ФОП це і є господарська діяльність платника податку, а тому застосування податковим органом вищезазначеної норми статті податкового кодексу є неправомірним.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 127 том.1).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМІКО" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.10.2023.

Суддя О.А. Прилипчук