Справа № 380/2691/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/2691/23 пров. № А/857/10183/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року (головуючий суддя Братичак У.В., м. Львів) у справі №380/2691/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 23.07.2022 по 31.07.2022; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 23.07.2022 по 31.07.2022; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за період з 01.07.2023 по 22.07.2022; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за період з 01.07.2023 по 22.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 20.04.2022 по 24.06.2022 та з 23.07.2022 по 22.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Вважає, що йому протиправно не було нараховано та не виплачено у серпні 2022 року: додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за період з 23.07.2022 по 31.07.2022, а також додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовцю Збройних Сил України за період з 01.07.2023 по 22.07.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, на яке покликається суд першої інстанції як на підставу позбавлення його спірних виплат, не було зареєстрованим та не набрало чинності у встановленому законодавством порядку. Зазначає, що єдиним нормативно-правовим актом для регулювання виплати додаткової винагороди на період воєнного стану є Постанова Кабінету Міністрів України №168, яка не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової грошової винагороди. Вважає, що факт вчинення ним дисциплінарного правопорушення не може бути підставою для позбавлення його права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168. Звертає увагу, що в основу оскаржуваного рішення не було покладено належних, допустимих та достатніх доказів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з Витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2022 №92, солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця призваного під час мобілізації, зараховано в списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 02.04.2022, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву 26 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 №119, солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 з 28.04.2022.

06.07.2022 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт від 06.07.2022 від сержанта із матеріального забезпечення 1 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , в якому було доведено, що під час перевірки наявності особового складу, виявлено відсутність водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 . Пошуки вищезазначеного військовослужбовця результатів не дали, серед загиблих даний військовослужбовець не значився, військову частину залишив без зброї.

За фактом дезертирства (самовільного залишення) військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 , яке мало місце 06.07.2022, командиром Військової частини НОМЕР_1 направлено довідку-доповідь командиру Військової частини НОМЕР_2 №836/2415 від 06.07.2022 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №547 від 06.07.2022 призначено службове розслідування, яке покладено на старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Згідно з Витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №188 солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що самовільно залишив військову частину 06.07.2022, знято з продовольчого забезпечення за загальновійськовою нормою №1, пункт 9 (сніданок, обід, вечеря) зі сніданку 06.07.2022. Відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 розділу 1 пункту 15 виплату грошового забезпечення призупинено. Підстава: довідка-доповідь Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №836/2415.

В рамках проведення службового розслідування, з урахуванням всіх зібраних матеріалів службового розслідування посадовою особою, яка проводила службове розслідування, на розгляд командиру Військової частини НОМЕР_1 надано акт проведення службового розслідування №391 від 09.07.2022, за змістом якого службовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільного-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , 06.07.2022 був відсутній під час перевірки особового складу.

За результатами проведення службового розслідування, на підставі вищевказаного акта, командиром Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №427 від 10.07.2022 «Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 ».

Пунктом 2 вказаного наказу за порушення обов`язків військової служби, а саме порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у частині обов`язку кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 130 Статуту внутрішньої служби 3бройних Сил України у частині обов`язку неухильно виконувати розпорядок дня, а також за відсутність під час перевірки особового складу 06.07.2022 в умовах воєнного стану без поважних причин, притягнуто водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності - оголошено сувору догану.

Пунктом 5 вказаного наказу вказано помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 під час нарахування грошового забезпечення врахувати накладення дисциплінарних стягнень та відповідно до наказу Міністра оборони України 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» не виплачувати щомісячну премію зазначеному військовослужбовцю та у відповідності до Порядку виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації чи в антитерористичній операції, інших заходів в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18.09.2020 №340, дотримуватися вимог щодо виплати встановленим порядком.

У зв`язку з тим, що вищезазначений наказ мав описки, 11.07.2023 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №432 від 11.07.2022 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №427 від 10.07.2022 внесені зміни, зокрема вищенаведені пункти 2 та 5 скасовані та викладені в наступній редакції:

« 2. За порушення обов`язків військової служби, а саме порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у частині обов`язку кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 130 Статуту внутрішньої служби 3бройних Сил України у частині обов`язку неухильно виконувати розпорядок дня, а також за відсутність під час перевірки особового складу 06.07.2022 в умовах воєнного стану без поважних причин, притягнуто водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - оголошено сувору догану».

« 5. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 під час нарахування грошового забезпечення врахувати накладення дисциплінарного стягнення та самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 з боку ОСОБА_1 та відповідно до наказу Міністра оборони України 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» не виплачувати щомісячну премію за липень 2022 та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» і окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, не виплачувати додаткову винагороду під час дії воєнного стану за липень 2022 року зазначеному військовослужбовцю».

15.07.2022 за вих.№836/2902 Військовою частиною НОМЕР_1 направлено заяву щодо вчинення ОСОБА_1 дій, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та матеріали службового розслідування, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, а також на адресу Офісу Генерального прокурора України з метою вжиття відповідних заходів.

В подальшому 16.07.2022 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №198 солдата ОСОБА_1 зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з дня самовільного залишення військової частини, а саме 06.07.2022 та до дня повернення у військову частину. Відповідно до розділу 1 пункту 15 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплату грошового забезпечення призупинено з 06.07.2022.

19.07.2022 командиром 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, яким повідомлено, що солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , документів щодо поважних причин своєї відсутності не надав.

Про вищезазначений факт командиром Військової частини НОМЕР_1 направлено довідку-доповідь командиру Військової частини НОМЕР_2 за №836/3179 від 20.07.2022.

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №202, солдату ОСОБА_1 , що знаходився в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , який прибув після самовільного залишення військової частини 19 липня 2022 року, поновлено виплату грошового забезпечення з 20 липня 2022 року, зараховано на продовольче забезпечення за пунктом «р» прим. 1 до норми №1 - загальновійськова (сніданок, обід, вечеря) зі сніданку 20 липня 2022 року.

03.08.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №757 від 03.08.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за період з 01 по 31 липня 2022 року», в якому солдата ОСОБА_1 визначено як військовослужбовця, якому виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за липень 2022 року у розмірі 0 грн (нуль гривень) на підставі «Дезертирство від 06.07.2022. Довідка доповідь №836/2415 від 06.07.2022, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №188, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2022 №427, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №432 від 11.07.2022».

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 №836/2282 від 01.02.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 20.04.2022 по 24.06.2022, з 23.07.2022 по 22.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 про доходи від 01.02.2023 №836/2210 позивачу не було нараховано та виплачено у серпні 2022 року за липень 2022 року додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за період з 23.07.2022 по 22.10.2022 та у розмірі 30000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовцю Збройних Сил України за період з 01.07.2022 по 22.07.2022, а також з 23.10.2022 по 31.10.2022.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 та був відсутній на службі з 06.07.2022 по 19.07.2022, у зв`язку з чим був правомірно позбавлений додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі Порядок № 260), Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» (далі - Указ № 64/2022), Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Доручення №912/з/29).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком № 260.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 17 Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента № 64/2022 визначено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, відповідно до п. 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзац 3 пункту 1 Постанови №168 вказує, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Водночас, пунктом 21 Постанови №168 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яке застосовується з 01.06.2022 та визначає умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Згідно ч.2 п.5 Окремого доручення Міністра оборони України виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень визначено здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини.

Змістом п.9 Окремого доручення Міністра оборони України визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: п. 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

При цьому, абзац 2 п.6 ст.9 Закону №2011-XIІ визначає, що дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Крім того, абзацом другим пункту 5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Пунктом 15 розділу I Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин на одну добу і більше.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн.

Водночас у разі, якщо військовослужбовець самовільно залишив місце служби (військову частину), такий військовослужбовець до відповідного наказу про виплату додаткової винагороди не включається.

Як встановлено судом вище, відповідно до пункту 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №188 від 06.07.2022, ОСОБА_1 , водій 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що самовільно залишив військову частину 06 липня 2022 року, вказаним наказом також було призупинено виплату грошового забезпечення позивачу з 06.07.2022.

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №202 позивача визнано таким, що прибув після самовільного залишення військової частини 19.07.2022 та поновлено виплату грошового забезпечення з 20.07.2022.

Враховуючи наведені правові норми та обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач фактично самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 та був відсутній на службі з 06.07.2022 по 19.07.2022, відтак правомірно позбавлений додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, вищевказані накази, як і наказ про результати службового розслідування, на момент розгляду даної справи є чинними та позивачем не оскаржувались, спростування їх позивачем матеріали справи не містять.

Покликання апелянта на те, що Окреме доручення Міністра оборони від 23.06.2022 №912/з/29 не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України і, на переконання апелянта, положення цього Доручення не підлягають до застосування для прийняття рішення щодо невключення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану, регламентованої Постановою КМУ №168, судова колегія відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.1992 № 731, таке Доручення не підлягає державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Крім того, прийняття Міністром оборони України вказаного Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, а тому відповідні рішення підлягають врахуванню при вирішенні питання про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168.

Доводи апелянта про те, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності не може бути підставою для позбавлення його права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, і є подвійною відповідальністю, апеляційний суд також до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст.27 Дисциплінарного статуту військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно правової відповідальності за ці правопорушення.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі № 380/2691/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар

Дата