Справа № 607/1402/16-а
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 Справа №607/1402/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участі секретаря судового засідання Тинкалюк Є.І.

розглянувши у порядку письмового провадження про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем щодо виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, в якому просив: визнати протиправними дії щодо обмеження розміру його пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 01 січня 2012 року; зобов`язати здійснити нарахування та виплату йому пенсії відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2015 року у справі № 1915/19678/12, з врахуванням довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області 21 вересня 2006 року № В-40, без обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 01 січня 2012 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2016 року по справі № 607/1402/16-а - скасовано та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії за період з 01 січня 2012 року по 11 серпня 2015 року включно - залишено без розгляду. Визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2015 року у справі № 1915/19678/12, з врахуванням довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області 21 вересня 2006 року № В-40, без обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 12 серпня 2015 року.

Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 01 січня 2012 року до 11 серпня 2015 року, а справу в цій частині направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. В іншій частині постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 607/1402/16-а залишено без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.08.2016 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 за період з 01 січня 2012 року по 11 серпня 2015 року задоволено. Визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами та зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 01 січня 2012 року по 11 серпня 2015 року з врахуванням довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21 вересня 2006 року № В-40, без обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 01 січня 2012 року.

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, у якій просив визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області на невиконання рішення суду у справі № 607/1402/16-а.

Заява обґрунтована тим, що на виконання вказаного рішення суду відповідач порушує права позивача на належний йому розмір пенсії, на власний розсуд сприймаючи рішення судів та не використовуючи зміст довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 року №В-50, з включенням доплат у вихідні та святкові дні.

Такі дії суб`єкта владних повноважень, на думку позивача, є протиправними, в останній просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ України у Тернопільській області, які вчинені на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Відтак, заяву розглянуто в порядку письмового провадження в десятиденний строк з дня її отримання.

При вирішенні заяви суд встановив такі обставини.

На виконанні у відділі примусового викоконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, перебуває виконаче провадження №64519445 з примусового виконання виконавчого листа №607/402/16-а від 20.11.2020 рокуЮ виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про зобовязання ГУ ПФУ України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії за період з 01.01.2012 року по 11.08.2015 року з урахуванням довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 року №В-50, без обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 01 січня 2012 року.

14.04.2023 року позивача ОСОБА_1 на його звернення від 30.03.2023 року, старшим державним виконавцем примусового викоконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено про хід виконавчого провадження.

Вивченням змісту означеного листа встановлено, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, окрім як відкрив виконавче провадження:

формував вимогу від 19.04.2021 року до ГУ ПФУ в Тернопільській області про зобов`язання виконати рішення суду, на що отримував від боржника лист від 18.05.2021 року з повідомленнями, що останній 23.01.2020 року звертався до суду за роз`ясненням постанови та встановлення порядку виконання постанови;

формував вимогу від 08.06.2021 року про зобов`язання виконати рішення суду, на що отримував від боржника лист від 25.06.2021 року з повідомленням про хід виконання виконавчого листа;

формував чергову вимогу від 19.01.2022 року про зобов`язання виконати рішення суду, на що отримував від боржника лист від 31.01.2022 року з повідомленням про хід виконання виконавчого листа;

формував чергову вимогу від 17.02.2022 року про зобов`язання виконати рішення суду, на що отримував від боржника лист від 18.03.2022 року з повідомленням про хід виконання виконавчого листа;

формував чергову вимогу від 02.12.2022 року про зобов`язання виконати рішення суду, на що отримував від боржника лист від 21.12.2022 року з повідомленням про хід виконання виконавчого листа.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 373 КАС України установлює, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої, шостої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Вирішуючи питання, чи мали місце протиправні дії ГУ ПФУ у Тернопільській області, вчинені на виконання рішення суду у справі №607/1402/16-а, суд звертає увагу на те, що подана позивачем заява обґрунтована протиправністю дій, які полягають у тому, що відповідач порушує права позивача на належний йому розмір пенсії, на власний розсуд сприймаючи рішення судів та не використовуючи зміст довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 року №В-50, з включенням доплат у вихідні та святкові дні, і змістом заяви позивач описує йому відомий хід виконавчого провадження.

Разом з тим, положеннями статті 75 Закону України « Про виконавче провадження» встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Зокрема частиною першою наведеної норми встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Приписами частини другою передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Із наведеного вбачається, що державним виконавцем не використано усі можливості для примусового виконання рішення суду у справі №607/1402/16-а, а відтак, звернення позивача до суду про визгнання дій боржника протиправними, є передчасним.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем щодо виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяВ. М. Братасюк