Справа № 380/14452/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року справа №380/14452/23

12 год 15 хв м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Нарок Т. Р., позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 представника відповідача Окілки В. М., розглянув у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до командира в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема авіаційна ескадрилья) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ командира 24 окремої авіаційної ескадрильї (в/ч НОМЕР_1 ) № 132-ОС від 23.06.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» протиправним.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 14.06.2023 року на адресу в/ч НОМЕР_1 (24 окрема авіаційна ескадрилья) від НОМЕР_3 Прикордонного загону надійшов лист за реєстраційним номером 1397-23-Вх та додатком до нього матеріали службового розслідування. Зазначив, що відповідач, ознайомившись з листом та службовим розслідуванням виконав резолюцію та поклав на позивача як на головного виконавця обов`язок надати відповідь 79 прикз цитую: «Задовольнити встановленим порядком». Повідомив, що 19.06.2023 року позивачем вивчивши питання у службовому розслідувані та листі НОМЕР_3 Прикордонного загону було відпрацьовано проект вихідного листа. Цього ж дня командир в/ч НОМЕР_1 (24 окрема авіаційна ескадрилья) ОСОБА_3 розглянувши проект вихідного листа позивача відхилив через систему прокоментувавши таку дію тим, що необхідно прийняти рішення про притягнення чи відмову у притягненні військовослужбовця до відповідальності. Вказав, що 22.06.2023 року ним відібрано пояснення у військовослужбовця (про якого йдеться у службовому розслідуванні 79 прикз) та з цим ж військовослужбовцем здійснено відвідування ОСОБА_3 у його службовому приміщенні для вирішення питань по даній справі та вислуховування його командирського рішення. Позивач стверджує, що прибувши до кабінету командира в/ч НОМЕР_1 , він пояснив коротко ціль візиту та попросив 5 хвилин його часу для вирішення питання, та на своє прохання отримав неадекватне запитання «Навіщо ти сюди прийшов» після другого чи третього мого пояснення, я отримав усну вказівку командира в/ч НОМЕР_1 прийняти рішення з цього питання самостійно та підготувати проект наказу і передати йому на підпис через систему електронного документообігу. Позивач вважає, що виконати дану вказівку у відношенні «прийняття рішення» він не мав ні права, ні обов`язку відповідно до своєї посадової інструкції та Статуту ЗСУ, тому ним було усно зазначено про неможливість виконати наказ оскільки ніхто у в/ч НОМЕР_1 не прийняв відповідальне (командирське) рішення. Позивач переконаний, що саме за події 22.06.2023 року, які відбулись між ним та командиром в/ч НОМЕР_1 , він отримав дисциплінарне стягнення «сувора догана» відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (24 окрема авіаційна ескадрилья) № 132- ОС від 23.06.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Обґрунтовуючи позовні вимог позивач вказав, що чинним законодавством, яке регулює правовідносини у сфері військової служби, не передбачене право притягати до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців правами командира однієї військової частини за не виконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків раніше в іншій військовій частині. Внутрішніми керівними документами також не передбачено такого права командира, або виконання такої процедури, порядку. Посилаючись на вище зазначене, притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_4 , за результатами службового розслідування НОМЕР_3 прикордонного загону, правами командира 24 окремої авіаційної ескадрильї неможливе, неправильне та виходить за рамки процедур які визначенні законом.

Зазначив, що посадовою інструкцією не визначено відпрацювання наказів оскільки, позивач повинен ці накази перевіряти, погоджувати наглядати за законністю їх у в/ч НОМЕР_1 . Також не має навіть загальних функцій у старшого юрисконсульта «відпрацювання наказів», «прийняття рішень за службовими розслідуваннями» і у статуті ЗСУ.

Стверджує також, що навіть з огляду на те що юрисконсульти військових частин не готують проекти наказів зовсім у всіх військових частинах країни, проте для того що б підготувати проект наказу необхідно знати вид відповідальності до якого притягається військовослужбовець і вид дисциплінарного стягнення, але такого рішення або резолюції ніхто чомусь не прийняв. Тобто командир частини самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків.

Щодо порушень в самому наказі № 132- ОС від 23.06.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» зазначив таке. З приводу порушення позивачем ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України припустив, що така застосована в сенсі не дотримання позивачем правил військової ввічливості так далі і зазначено в тексті наказу, проте в чому воно проявлялось не відомо. Стверджує, що не порушував жодного аспекту поведінки військовослужбовця та порядку звернення до командира. З приводу порушення ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вказав, що у спірному випадку не відбулося порушення виконання обов`язків за посадою з його боку, оскільки усна вказівка суперечить його посадовій інструкції та ст. 99, 100 статуту Внутрішньої служби ЗСУ (які зазначені вище), а якщо мова іде про виконання певного документа, хай навіть і «проекта наказу», то таке вимагає конкретного прийнятого рішення або резолюції. З приводу порушення ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України стверджує, що він доповів зразу в кабінеті командира, що не може виконати наказ з причини відсутності виду відповідальності і виду стягнення у військовослужбовця майора ОСОБА_5 .

Позивач вважає не виконаною ст. 97, 105, 106 Дисциплінарного статуту ЗСУ, оскільки на момент написання позову дані до службової картки не внесено, бесіда перед накладенням дисциплінарного стягнення не проводилась, аркуш бесіди не складено.

Зазначив також, що службове розслідування не призначалось і не проводилось, а відтак не можливо вважати оскаржуваний наказ обґрунтованим, оскільки з його змісту неможливо встановити суть допущеного ОСОБА_1 порушення, чи було встановлено причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступінь вини позивача. Вина ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного правопорушення, на думку позивача, командиром узагалі не пояснюється, а формулювання, застосоване в наказі № 132 - ОС не розкриває зміст правопорушення, оскільки є надто загальним. Стверджує, що командиром частини не пояснюється врахування всіх обставин порушення при накладенні дисциплінарного стягнення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

Крім того вказав, що оскаржуваний наказ прийнято без дотримання статей 84-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки останній не містить причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, ступеня вини, характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби. Відтак позивач звернувся до суду із цим позовом.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 58350 від 31.07.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування зазначив, що у межах повноважень командиром військової частини визначено у резолюції від 15.06.2023 до вхідного документу від 14.06.2023 головному виконавцю Тимофеєнку А.Г. «Задовольнити встановленим порядком до 29.06.2023». Позивач, отримавши на виконання документ від 14.06.2023, 19.06.2023р. завантажив до Системи електронного документообігу військової частини НОМЕР_1 проект документу зміст якого не вказував на виконання визначеного резолюцією завдання. Такий проект документу командиром військової частини був відхилений із вказанням підстав відхилення та не підписання, а саме «ні, або ми не бачимо по суті підстав, або притягаємо і не чіпляємось до повноважень». Командир військової частини вважав, що запропонований проект рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності підлеглого військовослужбовця за вчинене правопорушення під час виконання обов`язків на посаді у іншій військовій частині не відповідає вимогам Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарному статуту ЗС України, оскільки чинні нормативно правові акти не передбачають звільнення від відповідальності військовослужбовців за вчинені правопорушення у одній військовій частині у зв`язку з переміщенням по службі до іншої військової частини. Абзац 2 п. 1 розділу VII Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України затвердженого наказом МВС № 815 від 8.11.21р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2022 р. за № 39/37375, передбачає, що у разі відсутності в начальника (командира) органу Держприкордонслужби права щодо накладення конкретного виду дисциплінарного стягнення на військовослужбовця він затверджує висновок службового розслідування з одночасним порушенням клопотання перед старшим начальником (командиром), наділеним правом накладати таке стягнення, про притягнення до дисциплінарної відповідальності цього військовослужбовця. Таким чином начальник НОМЕР_3 прикордонного загону затвердивши висновок службового розслідування, яким доведено вину військовослужбовця, який у певний період проходив військову службу, та був його підлеглим, одночасно порушив клопотання, (отримане в/ч НОМЕР_1 14.06.2023), перед старшим начальником (командиром) над військовослужбовцем, (який підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності), наділеним правом накладати таке стягнення, про притягнення до дисциплінарної відповідальності цього військовослужбовця.

Згідно із статті 87 Дисциплінарного статуту ЗС України, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Враховуючи, що командиром військової частини НОМЕР_1 службове розслідування не проводилось, вважав, що рішення при притягнення до дисциплінарної відповідальності підлеглого військовослужбовця згідно отриманих вхідних документів від 14.06.2023р. необхідно прийняти протягом 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення. Таким чином цей термін закінчувався 24.06.2023р. Станом на 23.06.2023р. інших проектів документів на реалізацію отриманих 14.06.2023р. матеріалів від головного виконавця не отримав.

Намагання позивача переконати командира військової частини у відсутності права приймати рішення про дисциплінарну відповідальність підлеглих військовослужбовців дало підставу вважати, що виконавець проекту рішення, у визначений законом строк його не підготує, що стало підставою для прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Відсутність у посадовій інструкції позивача прямого обов`язку готувати проекти наказів, розпоряджень чи інших рішень на виконання визначеного завдання прямим начальником не вказує на відсутність права командира військової частини визначати виконавцем підготовки необхідних проектів рішень юрисконсульту військової частини. При визначенні поставленого завдання юрисконсульту, командир військової частини враховував ст. 100 статуту внутрішньої служби ЗС України, типові обов`язки юрисконсульта органу Державної прикордонної служби України затверджених наказом Адміністрації Держприкордонслужби України № 670 від 27.08.2010, підпункти й), к), п.6 яких передбачає, що юрисконсульт: й) готує правові висновки за фактами виявлених правопорушень та бере участь в організації роботи з відшкодування збитків. Сприяє своєчасному вжиттю заходів до усунення порушень, зазначених у документах прокурорського реагування, судових рішеннях, відповідних документах правоохоронних і контролюючих органів; к) бере участь у розгляді матеріалів за результатами проведених перевірок, ревізій, інвентаризацій, службових розслідувань, дає правові висновки стосовно правомірності списання матеріальних цінностей, дебіторської заборгованості, непродуктивних витрат та правову оцінку фактам нестач, крадіжок, безгосподарності, псування майна; На виконання визначеного завдання, посадових обов`язків юрисконсульта, жодного правового висновку юрисконсульта військової частини щодо розгляду отриманих для реалізації матеріалів службового розслідування командир військової частини у строк для прийняття рішення не отримав, що дало підставу вважати, що військовослужбовець неналежно виконав свої службові обов`язки. Звернув увагу суду на те, що на момент відкриття провадження у справі, стан не виконання визначеного завдання залишився незмінним. Тобто військовослужбовець не змінив свого відношення до виконання посадових обов`язків, продовжує порушувати військову дисципліну.

Також зазначив, що відповідно до оскаржуваного наказу позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Стаття 11 передбачає загальні обов`язки військовослужбовця, серед яких військовослужбовець зобов`язаний: - постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; - беззастережно виконувати накази командирів (начальників) …; - виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. Стаття 16 зобов`язує кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Згідно зі статтею 37 - військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді від 03.07.2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 380/14452/23 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 12.09.2023 закрито підготовче провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язати вчинити дії; справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення сторін, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Наказом командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.09.2021 № 165-ОС старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 слід вважати таким, що прийняв справи та посаду та приступив до виконання службових обов`язків старшого юрисконсульта.

На адресу 24 окремої авіаційної ескадрильї надійшов лист № 21-2474-23-Вих від 14.06.2023 в.о. начальника НОМЕР_3 прикордонного загону полковника ОСОБА_6 «Про направлення копії матеріалів службового розслідування» у якому вказано, що в період з 19.05.2023 по 13.06.2023 на підставі наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 19.05.2023 № 789-АГ «Про призначення службового розслідування», проведено службове розслідування за фактом можливого неналежного виконання службових обов`язків з боку окремих військовослужбовців НОМЕР_3 прикордонного загону. У зазначеному листі повідомлено, що за результатами проведеного службового розслідування, факт неналежного виконання службових обов`язків з боку окремих військовослужбовців НОМЕР_3 прикордонного загону підтвердився. Враховуючи зазначене на адресу відповідача надіслано копії матеріалів службового розслідування, з метою розгляду питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника групи кадрів 24 окремої авіаційної ескадрильї майора ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з системи електронного документообігу відповідача, командиром військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема авіаційна ескадрилья) передано вищевказаний лист для виконання позивачу із резолюцією «задовольнити встановленим порядком до 29.06.2023».

На виконання такої резолюції позивач підготував проект листа-відповіді на лист № 21-2474-23-Вих від 14.06.2023, у якому пропонував командиру відмовити у притягненні до дисциплінарної відповідальності майору ОСОБА_7 , оскільки чинним законодавством не передбачене право притягати до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців командира однієї військової частини за не виконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків раніше, в іншій військовій частині.

Командиром військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема авіаційна ескадрилья) відхилено запропонований позивачем проект відповіді, про що свідчить зміна статусу опрацювання електронного проект документа від 19.06.2023 (а.с. 16). Так, командир військової частини НОМЕР_1 (24 окрема авіаційна ескадрилья) зазначив коментар до вказаного відхилення проекту листа позивача, у якому зазначив: «ні, або ми не бачимо по суті підставі, або притягаємо та не чіпляємось до повноважень».

Жодних інших проектів документів щодо виконання резолюції командира з приводу виконання листа № 21-2474-23-Вих від 14.06.2023 в.о. начальника НОМЕР_3 прикордонного загону полковника ОСОБА_6 «Про направлення копії матеріалів службового розслідування» матеріали справи не містять.

Наказом № 132-ОС від 23.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за порушення вимог статті 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що полягало у відмові виконати усне розпорядження командира 24 окремої авіаційної ескадрильї, щодо відпрацювання документів, недотримання правил військової ввічливості, капітану юстиції ОСОБА_8 оголошено «сувору догану» та позбавлено премії за липень 2023 року у розмірі 99 відсотків.

Позивач не погодився із вказаним наказом, вважає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Cтаттею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно частини 1 пункту 20 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, що триває по даний час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі також - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Відповідно статті 3 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з ст. 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Відповідно до статті 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження.

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (24 окрема авіаційна ескадрилья) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 132-ОС від 23.06.2023 року, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. З цього приводу суд зазначає таке.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти (ст. 7 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).

Згідно з ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У силу приписів ст. 35-38 Статуту внутрішньої служби ЗСУ накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

У разі коли військовослужбовець, який виконує наказ, отримав від іншого командира (начальника), старшого за службовим становищем чи військовим званням, новий наказ, що стане перешкодою для виконання попереднього, він доповідає про це командирові (начальникові), який віддав наступний наказ, і після отримання його згоди припиняє виконання попереднього наказу.

Командир (начальник), який віддав наступний наказ, повідомляє про це командира (начальника), який віддав попередній наказ.

Відповідно до статей 28-30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що за своїми військовими званнями начальниками є: військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини; військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу; майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу; полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерали, адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Згідно статті 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Як встановлено судом, наказом командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.09.2021 № 165-ОС старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 слід вважати таким, що прийняв справи та посаду та приступив до виконання службових обов`язків старшого юрисконсульта.

Прямим командиром позивача, на час виникнення спірних правовідносин був командир 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Таким чином, враховуючи вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повноваження накладати дисциплінарні стягнення на позивача за даний період мав тільки прямий командир - командир 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Згідно зі статтями 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

У відповідності до статей 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Як вже встановлено судом, наказом № 132-ОС від 23.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за порушення вимог статті 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що полягало у відмові виконати усне розпорядження командира 24 окремої авіаційної ескадрильї, щодо відпрацювання документів, недотримання правил військової ввічливості, капітану юстиції ОСОБА_8 оголошено «сувору догану» та позбавлено премії за липень 2023 року у розмірі 99 відсотків.

Суд дійшов до висновку, що враховуючи вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повноваження накладати дисциплінарні стягнення на позивача мав прямий начальник командир частини.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до п. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Так, в силу приписів ст. 49-56 Дисциплінарного статуту ЗСУ командир відділення, головний сержант (заступник командира) взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Головний сержант роти, головний сержант (головний старшина) батальйону (корабля 3 рангу), головний сержант (головний старшина) бригади (полку, корабля 1 рангу), командир взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Головний сержант (головний старшина) з`єднання, окремого роду військ (сил), виду Збройних Сил України мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Головний сержант Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Командир роти (корабля 4 рангу), командир батальйону (корабля 3 рангу) мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

Командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

У силу приписів п.п. 83-84 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Згідно з п. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до п. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Таким чином, службове розслідування перед притягненням військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності проводиться за наявності потреби.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності стало не виконання наказу командира, оформленого резолюцією у системі електронного документообігу.

Так, суд погоджується з доводами відповідача про те, що підготовлений проект відповіді на лист начальника НОМЕР_3 прикордонного загону не є виконанням наказу командира «задовольнити встановленим порядком до 29.06.2023».

Крім того, після відхилення проекту листа-відповіді ОСОБА_1 , останній не мав наміру виконувати наказ командира з урахуванням зауважень «ні, або ми не бачимо по суті підставі, або притягаємо та не чіпляємось до повноважень». Вказане підтверджено позивачем у судовому засіданні.

Відтак, на думку суду, за спірних правовідносин має місце факт невиконання особою офіцерського складу, старшим юрисконсультом військової частини наказу командира військової частини.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача про те, що до його посадових обов`язків не входить відпрацювання наказів оскільки, позивач повинен ці накази перевіряти, погоджувати наглядати за законністю їх у в/ч НОМЕР_1 .

Такі доводи спростовуються пунктом 4.2 посадової інструкції позивача, відповідно до якого, він як старший юрисконсульт організовує правову роботу, спрямовану на правильне застосування, неухильне дотримання та запобігання невиконанню актів законодавства, а також його керівництвом та персоналом під час виконання покладених завдань і посадових обов`язків.

З наведеного слідує, що позивач повинен саме організувати правову роботу. При цьому, слід звернути увагу на абз.4 п. 4.6 посадової інструкції позивача, відповідно до якого, у разі невідповідності проекту наказу чи іншого нормативного акта законодавству та неврахування внесених до цього юрисконсультом, не візуючи проект, подає письмовий висновок з пропозиціями щодо законного вирішення відповідного питання для прийняття остаточного рішення командиром ескадрильї.

Зі змісту матеріалів справи слідує, що позивач не виконав вимог посадової інструкції, не організував виконання правової роботи, не виконав наказу безпосереднього командира, відтак наявні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість оскаржуваного наказу, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то, в силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 (24 окрема авіаційна ескадрилья) про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.10.2023.

Суддя Р.П. Качур