Справа № 240/3557/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3557/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

09 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Коростенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Коростенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 при звільненні грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, та грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексації;

- зобов`язати Коростенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформлений належним чином витяг з наказу про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки;

- зобов`язати Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на підставі наданого Коростенським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки витягу з наказу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексації;

- зобов`язати Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести перерахунок та доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки та грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 та індексації.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що при звільненні з військової служби позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористаних дні щорічної додаткової відпустки. Також у 2022 році позивачу виплачувалась грошова допомога для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. При цьому до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислено розміри вказаних вище виплат, відповідач не включив суми додаткової винагороди та індексації які позивач отримував щомісячно. Більше того грошову допомогу при звільненні та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки відповідач взагалі не виплатив. Водночас позивачу не надали розрахунок нарахованих йому при звільненні сум. У січні 2023 року звернувся до відповідача 1 із запитом в якому просив надати інформацію про виплачені позивачу при звільненні суми та у разі, якщо такі суми нараховані невірно, перерахувати та доплатити належні позивачу при звільненні суми. У відповідь отримав лист від 04.02.2023 № 9/301 та від 04.02.2023 № 9/299), якими підтверджено невиплату спірних сум. Доплату спірних сум до цього часу позивачу не здійснили.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, представник позивача в апеляційні скарзі акцентує увагу суду на тому, що винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 є невід`ємною складовою грошового забезпечення забезпечується та фінансується за рахунок видатків саме на грошове забезпечення.

Вважає, що грошова допомога передбачена Постановою №168 від 28.02.2022 року має бути включена до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористанні дні щорічної основної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, які в свою чергу обчислюються із розмірів повного місячного грошового забезпечення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач був призваний на військову службу відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022

Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 04.08.2022 №274 позивача було звільнено з військової служби у відставку за пп "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням, з військового обліку).

Наказом начальника Коростенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Житомирської області (по стройовій частині) від 05.08.2022 №180, позивача із 05.08.2022 виключено зі списків особового складу Коростенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Житомирської області та всіх видів забезпечення при Житомирському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Із 06.08.2022 знято з котлового забезпечення.

У відповідь на адвокатський запит, Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом №9/301 від 04.02.2023 повідомив, що грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 не виплачувалась.

Листом від 04.02.2023 №9/299, Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив наступне: при звільненні ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, обчислену із розміру місячного грошового забезпечення 20905,75 грн., в тому числі: посадовий оклад 4370,00 грн., оклад за військове звання 1340,00 грн., надбавка за вислугу років 50% 2855,00 грн., надбавка за особливості проходження служби 65% 55670,25 грн., премія 155% 6773,50 грн. До листа додано довідку про виплачені позивачу суми індексації та додаткової винагороди.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що відповідачами протиправно не включено до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислено грошову компенсацію за невикористаних дні щорічної додаткової відпустки та грошову допомогу для оздоровлення, сум додаткової винагороди та індексації які позивач отримував щомісячно. Окрім того, позивач вважає такою, що порушує його права, невиплату при звільненні грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та грошової допомоги при звільненні.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а переглядає рішення суду першої інстанції в тільки частині відмови в задоволенні позову.

Так, правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі Закон № 2011-XII).

Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з матеріалів справи підставою звернення з апеляційною скаргою слугувала незгода позивача з не включенням до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошова компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки та грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 та індексації.

Так, матеріалами справи підтверджується, що при нарахуванні позивачу спірних сум не враховано сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (а.с. 21).

В спірному випадку позивач вважає, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 року №168, має постійний характер, а тому підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з урахуванням якого мав визначатися розмір грошової допомоги на оздоровлення, розмір грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки.

Колегія суддів вважає помилковими вказані доводи апелянта, з огляду на наступне.

Статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день.

28.02.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) встановлено, що: 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Колегія суддів апеляційного суду наголошує про те, що пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачає, що додаткова винагорода є каузальною, оскільки установлюється на період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди, а тому не є щомісячною чи такою, що виплачується раз на місяць.

Надаючи оцінку доводам апелянта в частині посилання на правової позиції Верховного Суду, викладених в постановах від 06.04.2023 в справі № 2620/3564/22, колегія суддів звертає увагу, що згадана постанова не є релевантним джерелом права під час розгляду даної адміністративної справи, оскільки стосуються інших обставин, а саме ненарахування і невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а не включення такої винагороди до складу грошового забезпечення, з якого має бути обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошова компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки та грошова допомога для оздоровлення.

Колегія суддів Зауважує, що така щомісячна додаткова грошова винагорода, яка виплачувалася до 28.02.2018, відповідала ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Натомість постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168 запроваджена додаткова винагорода, яка носить тимчасовий характер, оскільки запроваджена на період дії воєнного стану.

Водночас, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується допомога на оздоровлення за 2022 рік, компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 року №168.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності у відповідача підстав для включення до складу одноразової грошової допомоги при звільненні додаткової винагороди, виплату якої передбачено постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до змісту наказу №180 від 05.08.2022 року встановлено, що позивач перебував на всіх видах забезпечення при Житомирському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, а військову службу проходив в Коростенському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином слідує, що саме Коростенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки наділений повноваженням приймати рішення щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування позивачу грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та грошової допомоги на оздоровлення, а Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснює виплату вказаних сум.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Коростенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати наказ про нарахування грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також перерахунок грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки та грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Коростенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не видачі наказів про нарахування при звільненні позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки, а також наказів щодо врахування індексації при розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки та грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.