Справа № 420/7210/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/7210/23

Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.,

повний текст судового рішення

складено 10.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

05 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 16.09.2022 року №2/ІІІ/ХVІ/І про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі наказу Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області №418 від 07.12.2017 року позивач у період з 07.12.2017 року по 07.03.2018 року прибув для проходження стажування з Київського відділення поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Вказує, що під час проходження служби у Новоайдарському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області позивач неодноразово відпрацьовував рапорти, які надходили від операторів оперативного штабу з питань АТО ГУНП в Луганській області, про обстріли населених пунктів та інші злочини. Зазначає, що під час проходження служби позивач перебував у добових нарядах, ніс чергування, проводив слідчо-оперативні дії та інші дії спрямовані на забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях. 03.03.2018 року позивач був долучений до проведення оперативно-профілактичних заходів на території населеного пункту Кримське Луганської області. Під час проходження оперативно-профілактичних заходів, позивач безпосередньо як співробітник поліції вживав заходів щодо розшуку підозрюваних, обвинувачених, а також виявлення учасників незаконних збройних формувань, диверсійно розвідувальних груп та їх посібників та інше. З метою отримання учасника бойових дій позивач 02.09.2022 року звернувся до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України із відповідною заявою про встановлення статусу учасника бойових дій, однак рішенням про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 16.09.2022 року №2/ІІІ/ХVI/I позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій. Позивач вважає таке рішення протиправним.

Представник Національної поліції України заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 04.12.2017 року № 4117 він направлявся до Головного управління Національної поліції в Луганській області для проходження стажування в період з 07.12.2017 року по 07.03.2018 року, яке не передбачає залучення його до сил та засобів, задіяних у проведенні антитерористичної операції, у тому числі не передбачає безпосередню участь його в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а отже правові підстави для надання йому статусу учасника бойових дій - відсутні. Із наданих Комісії та суду письмових доказів, а саме: план стажування, звіт про результати стажування, щоденник стажування, графіки чергування, книга розстановки нарядів тощо очевидно лише те, що позивач проходив саме стажування, до якого входить здійснення превентивної діяльності у тому числі і у формі чергування на об`єктах, спрямованої на запобігання учинення правопорушень, виявлення причин та умов, що сприяють учиненню правопорушень, передбачених законом, несення служби з охорони адміністративних будівель відділення поліції, на об`єктах життєзабезпечення міста тощо та забезпечення публічної безпеки на цих об`єктах, що входить до основних завдань та функцій поліції, встановлених Законом України «Про Національну поліцію» і не є безпосередньою участю позивача у проведенні антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Вказано, що позивачем не дотримана встановлена законом «правова процедура», оскільки ним всупереч наведеним правовим нормам та положенням частини другої статті 74 КАС України не було надано ані Комісії ані суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин його залучення до проведення АТО чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування рішення комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 16.09.2022 року №2/ІІІ/ХVІ/І про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та зобов`язання комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Позивач проходить службу у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області на посаді дільничного офіцера поліції відділення поліції 2 ОРУП 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області №418 від 07.12.2017 року «Про організацію та проведенні стажування окремих працівників поліції» (т.1 а.с.133-134), на виконання вимог наказу МВС України від 24 грудня 2015 року №1625 «Про затвердження Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції» та листа Національної поліції України від 03.08.2017 року №8411/01/12-2017 року «Про кадрові призначення в системі НПУ» наказано в період з 07.12.2017 року по 07.03.2018 року організувати та провести стажування окремих працівників поліції, які призначені на нові (керівні) посади НПУ та прибули для проходження, стажування з Київського відділення поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції та з Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, зокрема ОСОБА_1 .

Позивачем до суду надано копію звіту про стажування лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, затверджений начальником Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (т.1 а.с.135-147) а також копії добових звернень про стан злочинності та правопорушень на території Новоайдарського району за період з 11.12.2017 по 26.02.2018 (т.1 а.с.148-172) та книги підрядів Новоайдарського ВП ГУНП за період з 14.12.2017 по 26.02.2018 (т.1 а.с.173-215) та ВП-1 Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області за період з 08.12.2017 по 23.02.2018 (т.1 а.с.216-240).

Відповідно до доручення Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 02.03.2018 №43 (т.1 а.с.242-243) з метою виявлення, запобігання, припинення правопорушень, розшуку та затримання осіб, які переховуються від органів досудового слідства та суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, осіб причетних до НЗФ, виявлення правопорушень у сфері міграційного законодавства, вжиття заходів щодо незаконних операцій з металобрухтом, виявлення фактів незаконного виготовлення, реалізації та придбання алкогольних напоїв домашнього та контрафактного виробництва, тютюнових виробів, виявлення фактів незаконного зберігання зброї, боєприпасів, вибухових речовин, забезпечення правопорядку, недопущення ускладнення оперативної обстановки в зоні проведення антитерористичної операції доручено 03.03.2018 року провести цільові оперативно - профілактичні заходи на території населеного пункту Кримське та до проведення заходів залучити співробітників Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області.

Як вбачається з додатку №1 до доручення, в розрахунок сил і засобів залучених для проведення оперативно - профілактичних заходів на території Кримської сільської ради 03.03.2018 року входить слідчий слідчого відділення Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області рядовий поліції Сокирко В.А.

02.09.2022 року позивач звернувся до Національної поліції України із заявою про встановлення йому статусу учасника бойових дій (т.1 а.с.246).

16.09.2022 року на засідання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України розглянуто зазначену заяву позивача про надання статусу учасника бойових дій та рішенням №2/ІІІ/XVI/I відмовлено у її задоволенні (т.1 а.с.247) з таких підстав:

1. Пункт 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

2. Абзац 2 пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20 серпня 2014 року №413;

3. Абзацу 2 пункту 4 розділу II Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2016 року №405, затвердженим у Міністерстві юстиції У країни 14 червня 2016 року №857/28987.

При цьому, відповідно до витягу з протоколу №2 від 16.09.2022 засідання комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (т.2 а.с.25-26), ураховуючи вимоги пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (зі змінами), а також пункту 4 розділу ІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 23.05.2016 № 405, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2016 за № 857/28987, у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, зокрема витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівникові оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та 3 наказів Генерального штабу Збройних Сил України про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витяги з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення цих заходів, документи про направлення у відрядження до районів здійснення цих заходів, відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , капітану поліції.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон №3551-XII), учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону №3551-XII, учасниками бойових дій, зокрема, визнаються поліцейські, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вказана норма відтворена у п. 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 (надалі - Порядок №413).

Відповідно до п. 2-1 Порядку №413, статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, а також незалежно від кількості днів - в разі участі у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), або отримання поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби).

Згідно з п.4 Порядку №413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є, зокрема, такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення: для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення (абзац другий); для осіб, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, - витяги з наказів Генерального штабу Збройних Сил України про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витяги з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення цих заходів, документи про направлення у відрядження до районів здійснення цих заходів (абзац сьомий).

Відповідно до абз. 2 п. 6 Порядку № 413, особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Згідно з абз. 4 п. 6 Порядку № 413, особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій після закінчення 30 календарних днів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 4 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Відповідно до абз.1 п. 8 Порядку №413, у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Положення «Про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №405 від 23.05.2016 (зареєстровано в Мін`юсті України за № 857/28987 14.06.2016) (надалі - Положення № 405), основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, розгляд питань, пов`язаних з установленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 2, 13 статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пп. пп. 6, 9 п. 2 розділу ІІ Положення № 405, з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право, зокрема, приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій; приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій.

Згідно з п. 4 розділу II Положення № 405, Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни, зокрема у разі відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Положення № 405, статус учасника бойових дій надається поліцейським у разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, на строк не менше 30 днів.

При цьому, наведений у п. 2 цього розділу Положення № 405 перелік документів, на підставі яких Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій, повністю кореспондується з положеннями п. 4 Порядку №413.

Тобто, статус учасника бойових дій надається поліцейському, який брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що має підтверджуватися відповідними наказами про залучення його до проведення антитерористичної операції, про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або іншими офіційними документами, виданими державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Так, надані позивачем документи не містять достатніх доказів про безпосередню його участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення чи його участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Разом з тим, згідно положень ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби, забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

За приписами ч. 1 ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію» післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України «Про вищу освіту», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається, зокрема, зі стажування.

Стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки (п. 1 розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 24 грудня 2015 року № 1625).

Так, наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.11.2017 року № 4117 ОСОБА_1 «Про направлення на стажування поліцейських ГУНП в Луганської області», звіт про результати стажування лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, добові зведення про стан злочинності на території Новоайдарського району, план-завдання для проведення оперативно-профілактичних заходів на території Кримської сільської ради не містять жодних посилань на їх прийняття з метою виконання наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією щодо виконання завдань антитерористичної операції, в тому числі бойових, а вказують саме про направлення на стажування та його проходження.

Крім того, типовий індивідуальний план стажування позивача у період з 07.12.2017 року по 07.03.2018 року, звіт про проходження стажування, підписані позивачем, як особою що проходить стажування особисто.

Тобто, на момент початку та завершення стажування позивач позиціонував себе саме як стажист.

Інші докази, надані позивачем, також не містять інформації про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані вище документи підтверджують, що позивач заступав в добові наряди (СОГ) виконував свої функціональні обов`язки, брав участь у відпрацюванні людей, які відносяться до так званих НЗФ ЛНР, також брав участь у розкритті злочинів з попередньої правовою кваліфікацією, (ст.258 ч.1, ч.2, ст.115 ч.1, ст.415 ч.1, ст. 190 ч.1, ст.185 ч.1, ч.3, ст.309 ч.1, ст.356 ч.1, ст. 364 ч.1, ст.376 ч.1., проводив профілактичні заходи на території Новоайдарського району щодо не допущення громадянами України протиправних дій, та порушень громадського порядку, що відповідає повноваженням поліції, які визначені ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Вищезазначені документи, надані позивачем, лише підтверджують його участь в охороні публічного порядку, що відносяться до району проведення антитерористичної операції. Водночас, такі документи не містять жодної інформації про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Крім того, позивач не був позбавлений можливості оскаржити, як наказ про направлення на стажування, так і накази керівника ГУ ПН у Луганській області щодо організації стажування, у разі незгоди з їх змістом.

Однак, доказів оскарження вказаних наказів позивач не надав, а також не було надано будь-яких рапортів на адресу керівництва ГУ ПН у Луганській області щодо незгоди з проходженням стажування, внаслідок підміни понять та фактичного виконання позивачем завдань в рамках АТО, як учасником бойових дій, а не стажистом.

Таким чином, доводи апелянта про ототожнення виконання службових обов`язків із охорони публічного порядку на території, що відносяться до району проведення антитерористичної операції, з безпосередньою участю особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, є безпідставними та не беруться колегією суддів до уваги.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька