Справа № 133/2842/22
Суддя: Пєтухова Н. О.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/2842/22

13.09.2023 року

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Пилипчука В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Національної поліції у Вінницькій області серії ЕАР № 6199759 від 21.11.2022 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити справу та стягнути судові витрати.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 21.11.2022працівником поліції, а саме інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Дегтяруком Д.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6199759. Згідно з вказаною постановою, позивач 21.11.2022 в 21 год 52 хв, в місті Козятин на вулиці Білоцерківській керував автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , номерний знак якого не читався з відстані 20 м в темну пору доби, чим порушив п.2.9 «в» ПДР України, за що ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Цією ж постановою на позивача накладено штраф в розмірі 1190 гривень. З даною постановою ОСОБА_1 не погоджується та вважає її незаконною, виходячи з наступного.

Так, 21.11.2022 близько 22:00 години, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому в салоні його автомобіля перебувала пасажир, його дружина ОСОБА_2 . Їхній автомобіль наздогнав автомобіль поліції та за допомогою проблискових маячків подав сигнал про зупинку. Поліцейський став звинувачувати позивача в тому, що номерний знак його автомобіля підсвічується в недостатній мірі. На що він відповів, що таке освітлення передбачено заводом виробником і така підсвітка є достатньою, щоб читати номер. Поліцейський сказав, що йому номер з 20 метрів не видно і виніс вказану постанову. Позивач зазначає, що керував автомобілем з номерним знаком , що належить цьому транспортному засобу, відповідає вимогам стандартів, закріплений в встановленому для нього місці, який не був закритий іншими предметами чи забруднений, був освітлений. ОСОБА_1 стверджує, шо порушень вимог п.2.9.(в) він не допускав, а обставини, зазначені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Крім того зазначає, що у вказаній постанові поліцейський зазначив, що він керував транспортним засобом, номерний знак якого «не читався» з відстані 20 метрів, в той час коли порушенням являється той випадок, коли номерний знак закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змогу чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м. За таких обставин вважає, що сама обставина, що номерний знак «не читається» з відстані 20 м не утворює складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121-3 КУпАП, оскільки неможливість прочитати символи номерного знаку має бути наслідком забруднення номерного знаку, або його закриття іншими предметами, що в його випадку було відсутнє. За вказаних обставин вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальної є незаконною, оскільки за відсутності факту порушення вимог п. 2.9. ПДР України, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, вчинено не було, а зміст оскаржуваної постанови не відповідає дійсності. Отже постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, відсутності доказів вчинення правопорушення. Вважає, що працівник поліції розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами та припущеннями. Також зазначає, що на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак останнім не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення ним ПДР, а отже, і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23.12.2022 на адресу суду, через канцелярію суду, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.

21.11.2022 о 21:52 год ОСОБА_1 в м. Козятин, керуючи по вул. Білоцерківській автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений екіпажем поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме: п.2.9 «в», оскільки у транспортного засобу під його керуванням не підсвічувався задній номерний знак. Надалі, інспектором СРПП ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Дегтяруком Д.М. було винесено постанову серії ЕАП №6199759 від 21.11.2022, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121-3 КупАП та накладено штраф в сумі 1190 гривень. ГУНП зазначає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та спосіб, що передбачений законодавством України. Постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст. 258, 283 КУпАП. Відповідач стверджує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором з огляду на те, що 21.11.2022 позивач, керуючи транспортним засобом, у якого не підсвічувався задній номерний знак, порушив вимоги п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 121-3 КУпАП, а тому дії інспектора щодо виявлення 21.11.2022 факту адміністративного правопорушення є правомірним та законними. ГУНП у Вінницькій області наголошує, що стягнення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КупАП, накладено інспектором у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові про накладання адміністративного стягнення серії ЕАП №6199759 від 21.11.2022. Також зазначає, що доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення. ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення підтверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов та скасувати постанову серіїЕАП №6199759 від 21.11.2022. Також пояснив суду, що в нього машина 1979 року випуску, на ній стоїть заводська підсвітка, якої достатньою, щоб читати д.н.з., оскільки передбачена заводом виробником. Крім того зазначив, що в оскаржуваній постанові зазначено, що водій керував т.з. з закритим ін. предметами чи забрудненням, що не дозволяє чітко визначити символи д.н.з. з відстані 20 метрів, що не відповідає дійсності.

Представник позивача адвокат Пилипчук В.О. зазначив, що з відеозапису, доданого до матеріалів справи, чітко вбачається, що номерний знак т.з., яким керував ОСОБА_1 , освітлювався належним чином, не забруднений, нічим не закритий, на ньому чітко видно чорні цифри на білому фоні, а тому зауваження працівників поліції з цього приводу є абсолютно необґрунтованими та лише припущенням. Також зазначив, що сама по собі постанова фіксує лише факт вчинення правопорушення та не може бути доказом у справі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила суду, що 21.11.2022 близько 22:00 год їх з чоловіком ОСОБА_1 зупинили працівники поліції та повідомили, що д.н.з. на їхній машині погано освітлюється. Свідок зазначила, що вказана обставина не відповідає дійсності, що підсвітка д.н.з. на їх машині є справною і підсвічується в достатній мірі, так, як це було передбачено заводом виробником. Номер не був закритий жодними предметами та не був забруднений.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився; причини неявки суду не повідомив; про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , з 10.10.2006.

Згідно копії картки фізичної особи платника податків Козятинської ОДПІ, ОСОБА_1 отримав ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 18.12.2006.

В матеріалах справи міститься копія посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритими категоріями В, С, та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль ВАЗ 2101 на ім`я ОСОБА_3 , д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване нев автоматичному режимі серії ЕАР № 6199759 від 21.11.2022 (складений о 22:00 год), 21.11.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Козятині по вул. Білоцерківська, керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , номерний знак якого не читався з відстані 20 м в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 в ПДР, а саме керування водієм т.з. з номерним знаком закритим ін. предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн.

Також додано диск з відеозаписом, який було оглянуто в судовому засіданні. З такого диска вбачається, що номерний знак підсвічувався лампочками, не був закритий сторонніми предметами, є читабельним. Відеозапису, який би фіксував автомобіль ОСОБА_1 на відстані 20 м від спостерігача, немає.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Відповідно до статті 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно із п.п. 8, 11, ч. 1 ст. 23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу та події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, має надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Диспозицією ч. 1 ст. 121-3 КУпАП встановлено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно із п. 2.9 в Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м та неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121-3 КУпАП, відповідачем надано диск з відеозаписом.

Проте з вказаного відеозапису вбачається, що номерний знак транспортного засобу позивача освітлювався належним чином, був чистий, символи номерного знаку чітко визначалися, вимірювання за допомогою технічних засобів відстані, з якої номерний знак не було видно інспектором не проводився, тому, на думку суду, порушення п.2.9.в ПДР, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 ,об`єктивно доказами не підтверджено, жодних інших доказів відповідачем до суду не надано.

Крім того, правомірність оскаржуваної постанови спростовується показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , яка пояснила суду, що підсвітка д.н.з. на їх машині є справною і підсвічується в достатній мірі, так, як це було передбачено заводом виробником.

Отже, фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, викладені у постанові відносно позивача, при розгляді справи в суді не знайшли свого підтвердження достатніми допустимими та належними доказами, що відповідало б стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема,у справі «Коробов проти України».

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, і саме до цього зводяться висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, відповідач свої обов`язки визначені ч. 2 ст.72 КАС України не виконав, жодними доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не довів.

Хоча інспектор діяв у межах наданих йому повноважень при прийнятті рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого законом виду та розміру, проте не встановив всіх обставин, що мають значення для його прийняття, не підтвердив доказами порушення позивачем п. 2.9.в. ПДР України, а оскаржувана постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ - за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в ній.

Тому суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену Конституцією України та КУпАП, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність події і складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності.

Відповідно, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до положення ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним судові витрати у виді сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 280, 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд.-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАР № 6199759 від 21.11.2022, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Дегтяруком Д.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-3 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 13.09.2023