Справа № 461/6329/23
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6329/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2023 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Сливка І.П.
ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги мотивує тим, що 01травня 2023 р. інспектором з паркування, управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпаковою Тамарою Миколаївною було виписане повідомлення про постанову ЛВ № 00378601 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.3 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено п. 15.9 (ж) ПДР, оскільки його транспортний засіб Mercedes Benz GLE53, BC3353HI, 01.05.2023 року був припаркований на вулиці Самійленка 15, де, за тлумаченням інспектора, є двосторонній рух автотранспорту і авто позивача заважало проїзду чи об`їзду іншим учасникам руху. Позивач вказує, що на даній вулиці немає жодного знаку, який би забороняв там паркування, а також немає жодної розмітки, а також немає жодного знаку, що вулиця являється із двостороннім рухом для транспортних засобів, а тому вважає, що паркування було здійснене в межах правил. Також звертає увагу на те, відповідач не дав можливості позивачу висловити свою незгоду із виною у вчиненні адміністративного правопорушення, ніяких пояснень відповідачем не відбиралося, позивач не могла подати клопотання, скористатися правовою допомогою тощо. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.08.2023 року відкрито провадження у справі.
Позивач просила суд проводити розгляд справи без її участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що 01 травня 2023 р. інспектором з паркування, управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпаковою Тамарою Миколаївною було виписане повідомлення про постанову ЛВ № 00378601 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.3 КУпАП України.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивачем порушено п. 15.9 (ж) ПДР, оскільки транспортний засіб Mercedes Benz GLE53, BC3353HI, 01.05.2023 року був припаркований на вулиці Самійленка 15, де є двосторонній рух автотранспорту і авто позивача заважало проїзду чи об`їзду іншим учасникам руху.
Позивач вказує, що на даній вулиці немає жодного знаку, який би забороняв там паркування, а також немає жодної розмітки, а також немає жодного знаку, що вулиця являється із двостороннім рухом для транспортних засобів, а тому вважає, що паркування було здійснене в межах правил.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частиною 3 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до п.п.«ж» п.15.9 ПДР України зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
Окрім цього, відповідно до п.15.10 «а» ПДР, стоянка забороняється в місцях, де заборонена зупинка.
Позивач в позовній заяві обгрунтовує свою правомірність своїх дій тим, що на даній вулиці немає жодного знаку, який би забороняв там паркування, а також немає жодної розмітки, а також немає жодного знаку, що вулиця являється із двостороннім рухом для транспортних засобів, а тому вважає, що паркування було здійснене в межах допустимих правил.
Разом з цим, відповідно до пп.«ж» п.2 ч.3 ст.265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
Тобто сам факт знаходження транспортного засобу в місці, де буде неможливим, зокрема, зустрічний роз`їзд, є суттєвим перешкоджанням дорожньому руху.
Суд звертає увагу на те, що водій під час здійснення керування транспортним засобом зобов`язаний самостійно оцінювати дорожню обстановку, в тому числі і обираючи місце для зупинки та стоянки транспортного засобу, враховувати ширину проїзної частини та організацію дорожнього руху, можливості здійснити в його межах стоянку із дотриманням вимог ПДР та, відповідно, не створюючи перешкод для руху інших транспортних засобів.
Разом з цим, як вбачається з матеріалів фотофіксації, долученої до матеріалів справи самим позивачем, а також транспортний засіб Mercedes-Benz GLE53 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, розміщений в межах смуги руху попутного напрямку проїзної частини дороги таким чином, що унеможливлює рух в межах смуги руху, в межах якої він розміщений.
Проаналізувавши матеріали фотофіксації, зважаючи на організацію двостороннього руху в межах вул.Самійленка, вбачається, що водіям інших транспортних засобів для належного об`їзду перешкоди, а саме транспортного засобу позивача, потрібно здійснювати виїзд на смугу зустрічного руху.
Враховуючи наведене, здійснення одночасного зустрічного роз`їзду іншими транспортними засобами є неможливим.
Із матеріалів фотофіксації видно, що рух вул.Самійленка є двостороннім, а відтак з метою забезпечення належної пропускної здатності дороги зупинка та стоянка транспортних засобів повинна здійснюватися таким чином, аби був можливим одночасний роз`їзд зустрічних автомобілів.
При цьому, ПДР не містять уточнень з приводу обов`язкової наявності дорожньої розмітки для кваліфікації діяння як порушення вимог п.15.9 «ж» ПДР, а тому водій, при обранні місця для зупинки, повинен оцінювати наявну дорожню обстановку, ширину проїзної частини, факт здійснення двостороннього руху дорогою.
Таким чином, автомобіль позивача розміщений з порушенням пп.«ж» п.15.9 ПДР України.
Таким чином, твердження позивача про ненадання доказів вчинення правопорушення є помилковим, позивачу було надано необхідні дані для ознайомлення докази у справі.
Фотофіксація адміністративних правопорушень була проведена інспекторами з паркування програмно-апаратним комплексом LOGIC INSTRUMENT Fieldbook K80V2 (додаток 4 - сертифікат перевірки типу), який функціонує на основі програми «Інспектор», яка використовується для автоматизації контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, що спрямовані на вирішення задач стосовно забезпечення функцій автоматизованого контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів із застосуванням режиму фотозйомки (відеозапису) та створення відповідних доказових баз для наступної обробки та використання таких доказових баз для формування матеріалів по адміністративним правопорушенням та винесення відповідних постанов із застосуванням програмного забезпечення ЦОД у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів» №2262-VIII від 21.12.2017 р.
При здійсненні фіксації порушення вищенаведеним програмно-апаратним комплексом автоматично вказується на фото дата, час її проведення, що виключає будь-яке зовнішнє втручання у його роботу.
Щодо покликання позивача на те, що відповідач не дав можливості позивачу висловити свою незгоду із виною у вчиненні адміністративного правопорушення, ніяких пояснень відповідачем не відбиралося, позивач не могла подати клопотання, скористатися правовою допомогою тощо, суд зазначає наступне.
Кодекс України про адміністративні правопорушення встановлює спеціальні норми щодо притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксованих інспектором з паркування.
Так, згідно із ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1145 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.
Відомості про належного користувача до Реєстру вносяться через: територіальні органи з надання сервісних послуг МВС (далі сервісні центри МВС); веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС; Портал Дія, у тому числі з використанням його мобільного додатка.
При цьому, однією з гарантій, встановлених ч. 1 ст. 279-3 КУпАП, визначено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Матеріалами справи встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким зареєстровано транспортний засіб Mercedes-Benz GLE53 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення - здійснення зупинки в місці, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився за адресою: м. Львів, вул. Самійленка, 22, 01 травня 2023 року о 13:42 год., чим порушив пп. «ж» п. 15.9 Правил дорожнього руху, що були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Відповідно до ч.3 ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі ОТаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При цьому, встановлення презумпцій такого роду не суперечить практиці ЄСПЛ (рішення у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988). Норми Конституції України в такому випадку не є порушеними, а законодавець, приймаючи відповідні положення законодавства, дотримався балансу і принципу пропорційності, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини.
У справі «Фальк проти Нідерландів» від 19.10.2004 Європейський суд з прав людини визнав правомірною відповідальність саме власників транспортних засобів.
Таким чином, суб`єктом правопорушення за ст.122 КУпАП є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, - якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Згідно з ч. 10 ст. 279-1 КупАП у разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Таким чином, позивача слід вважати таким, що належно повідомлений про притягнення його до адміністративної відповідальності, а відповідачем, було дотримано встановлених чинним законодавством вимог щодо інформування правопорушника про застосування щодо нього заходу адміністративного впливу.
Стосовно покликання позивача на правові висновки Конституційного Суду України, закріплені в рішенні від 22 грудня 2010 року у справі №1-34/2010 (провадження №23-рп/2010), то вказані правові висновки стосуються лише ст. 14-1 КУпАП (оскільки саме ця стаття була предметом розгляду справи за конституційним зверненням), а саме притягнення до адміністративної відповідальності власників за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.
Стаття 14-2 КУпАП, в свою чергу, стосується правопорушень зафіксованих як в автоматичному режимі, так і правопорушень зафіксованих в режимі фотозйомки (відеозапису).
Інспектор з паркування здійснював фіксацію правопорушення в режимі фотозйомки, а не спеціальними технічними засобами фіксації працюючими в автоматичному режимі.
Крім того, позивач також покликається на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, відповідно до якого словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч.1 статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Положеннями статті 33 КУпАП встановлено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідапьності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279"1-279"4 цього Кодексу.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст. 279-1-279-4 цього Кодексу.
Тобто гарантії, передбачені ст. 268 КУпАП не поширюються на осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки чи паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки.
Згідно з ч.5 ст.279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, винесення постанови без участі позивача не обмежувало його права на захист.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24.06.1988 р. № 6 розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Факт порушення позивачем п.15.9 «ж» Правил дорожнього руху та створення перешкод дорожньому руху доведений належними, достовірними та достатніми доказами правомірності оскарженої постанови у розумінні ст. ст. 73, 75-76 КАС України.
Крім того, суд вважає, що позивачу були створені всі умови для реалізації своїх прав.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 73, 77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської рад про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Р.Волоско