Справа № 369/12173/22
Суддя: Фінагеєва І. О.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/89/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Цукарева К. Ю.,

розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 22 листопада 2022 року близько 8 год. 00 хв. ОСОБА_1 здійснив паркування належного мені транспортного засобу марки Ssang Yong моделі Korando C 200 DI з номерним знаком НОМЕР_1 на місці паркувального майданчика за адресою вул. Житньоторзька (біля ринку «Житній»). Позивач вказує, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Головним управлінням Національної гвардії України 20 серпня 2015 року, тому перед залишенням місця паркування розмістив під лобовим склом транспортного засобу у спосіб, що забезпечує видимість для перевірки зазначене посвідчення учасника бойових дій, а також номер свого телефону. Разом з тим, після повернення до місця паркування на лобовому склі транспортного засобу позивачем виявлено повідомлення до постанови серії 1К1 № , винесеної головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Невідомським Л.М. про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення пунктів 5.43, 7.14. Правил дорожнього руху.

В повідомленні до постанови зазначено, що стосовно власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 700 гривень, транспортний засіб Ssang Yong моделі Korando C 200 D з номерним знаком НОМЕР_1 , 22.11.2022 року о 11 год. 30 хв. на вул. Житньоторзька (біля ринку «Житній»), в м. Києві залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування. Крім того, зазначено, що технічним засобом, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: Термінал ParkUP. Адреса веб-сайту в мережі інтернет з матеріалами kyiv.digital/penalty/chek, ідентифікатор для доступу до інформації на веб-сайті номер постанови. ОСОБА_1 вважає зазначену постанову протиправною, як і той факт, що інспектором відповідно до законодавства не було з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Представником відповідача не з`ясовано, що під лобовим склом є документ, що дало б змогу ідентифікувати власника транспортного засобу як учасника бойових дій. Матеріали фотофіксації не містять належної інформації про обставини події, що підтверджували б скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Отже, головним інспектором не дотримано норм чинного законодавства України при винесенні оскаржуваної постанови. З фотоматеріалів веб-сайту в мережі інтернет kyiv.digital/penalty/chek, які долучені представником відповідача до постанови, не вбачається, що транспортний засіб марки Ssang Yong моделі Korando C 200 DI з номерним знаком НОМЕР_1 зупинено в зоні дії дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України. Додані представником відповідача матеріали фотофіксації паркування належного позивачу транспортного засобу Ssang Yong, не є належним доказом порушення позивачем дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України, оскільки не містить інформацію щодо предмету доказування, матеріали фотофіксації не містять інформацію про обставини події та не підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, з даних копій фотофіксації не вбачається, що позивач припаркував автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України. Оскаржувана постанова позивачу не вручалася та не надходила засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації позивача.

За таких обставин, позивач просить суд:

- визнати протиправною постанову серії ІКІ № , винесену 22 листопада 2022 року головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Невідомським Леонідом Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 700,00 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 1КІ № від 22 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 29 листопада 2022 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20 січня 2023 року судом отримано відзив Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на позовну заяву, який мотивований тим, що на позивача накладено адміністративне стягнення відповідно до ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за не оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування. Зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб SSANG YONG KORANDO C200DI, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано за позивачем, розміщено на майданчику для платного паркування А1337 по вул. Житньоторзька в м. Києві. Транспортний засіб позивача жодним чином не дозволяє ідентифікувати його власника як учасника бойових дій, зокрема, відсутній будь який документ на підтвердження наявності в особи права на пільгу. Під лобовим склом транспортного засобу не було розміщено посвідчення учасника бойових дій, як вказано в позовній заяві, разом з тим було розміщено картку із зазначенням номеру телефону. Отже, у головного інспектора з паркування не було можливості встановити наявність пільги на безоплатне паркування у позивача.

08 лютого 2023 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій позивач зазначає, що обставини та доводи, якими відповідач заперечує позовні вимоги, не с належними та достовірними, такими, що підтверджували б правдивість або свідчили 6 про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.11.2022. Відповідачем до відзиву додано копії матеріалів фотофіксації до постанови, з яких вбачається наявність під лобовим склом транспортного засобу позивача документа та контактної інформації, а тому твердження відповідача про те, що «транспортний засіб позивача жодним чином не дозволяв йому ідентифікувати його власника як учасника бойових дій», оскільки «відсутній будь-який документ на підтвердження наявності в особи права на пільгу», і «у головного інспектора з паркування не було можливості встановити наявність пільги на безоплатне паркування у позивача», є неправдивими, такими, що спотворюють дійсні обставини та перешкоджають встановленню істини у справі. Навіть незважаючи на наявність пільг оплата вартості послуг з парковки здійснюється на майданчику, де дорожний знак 5.43 розміщено з табличкою 7.14. позивач має статус учасника бойових дій, а отже, користується правом безкоштовного паркування згідно п.17.11.1 Правил благоустрою у м. Києві.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу SSANG YONG KORANDO C200DI, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

22 листопада 2022 року головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Невідомським Леонідом Миколайовичем винесено постанову серії ІКІ № про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 700 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У постанові зазначено, що 22 листопада 2022 року о 11 год. 30 хв. на вул. Житньоторзька (біля ринку «Житній»), в м. Києві транспортний засіб SSANG YONG KORANDO C200DI, номерний знак НОМЕР_1 залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 22 листопада 2022 року головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Невідомським Л.М. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії ІКІ № ), відповідно до якої 22 листопада 2022 року о 11 год. 30 хв. на вул. Житньоторзька, в м. Києві транспортний засіб SSANG YONG KORANDO залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху.

Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 700 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач в обґрунтування позову вказує на те, що оскаржувана постанова була складена працівником інспекції з паркування з порушенням, оскільки він є учасником бойових дій та перед залишенням місця паркування розмістив під лобовим склом транспортного засобу у спосіб, що забезпечує видимість для перевірки посвідчення учасника бойових дій, а також номер свого телефону.

Так, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП належить до компетенції інспекторів з паркування, у відповідності до абзацу 3 ст. 219 КУпАП (від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, 3 і 7 ст. 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе, зокрема, відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно до абзацу 3, 4 статті 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Також, відповідно до абзацу 5 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд враховує той факт, що головний інспектор мав технічну можливість встановити відповідальну особу за вчинення порушення правил паркування транспортних засобів та вручити позивачу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки позивачем були залишені контактні дані на лобовому склі автомобіля та посвідчення учасника бойових дій, що відповідачем не спростовано.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам та виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п. 1.1. ПДР)

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що саме учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Також, положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів (примітка ст. 152-1 КУпАП).

Пунктом 17.3.1.Правил благоустрою міста Києва прийнятих та затверджених рішенням Київської міської ради IV скликання від 25.12.2008 №1051/1051 (із змінами та доповненнями) (далі - Правила) визначено, що платні місця для паркування транспортних засобів (майданчики для платного паркування) призначені для тимчасової стоянки транспортного засобу зі стягненням плати за паркування у відведених або спеціально обладнаних місцях без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місця для паркування транспортних засобів необхідним обладнанням. Організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір.

Згідно п. 17.3.4. Правил перелік майданчиків для платного паркування транспортних засобів доводиться до відома учасників дорожнього руху через місцеві засоби масової інформації, а конкретні місця для паркування автотранспортних засобів позначаються шляхом встановлення дорожніх знаків і нанесення дорожньої розмітки згідно з Правилами дорожнього руху та визначаються розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Також, згідно ч. 5, п.п. 17.11.1 п. 17.11 Правил правом безкоштовного паркування користуються, зокрема, особи, що мають статус учасника бойових дій і прирівняних до них, а також члени сімей загиблих (померлих) осіб (виключивши звідти: «що мали статус учасника бойових дій»), які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів..

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 20 серпня 2015 року.

Таким чином, позивач є особою, яка має пільги при користуванні місцями (майданчиками) для платного паркування та звільнений від обов`язку оплачувати паркування транспортних засобів, оскільки наділений правом безкоштовного паркування транспортного засобу.

Відповідно до примітки ст. 152-1 КУпАП під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Відповідно до примітки ст. 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Головним інспектором недотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення від 22 листопаада 2022 року серія 1КІ № , в свою чергу позивачем доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі№560/751/17).

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.05.2020, №240/12/17).

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Отже, обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на в жохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 205, 241, 242, 244, 246, 255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч. 1 ст.126, 245, 251, 252, 256, 258, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною постанову серії ІКІ № , винесену 22 листопада 2022 року головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Невідомським Леонідом Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 700,00 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 1КІ № від 22 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення .

Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 37405284) в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. О. Фінагеєва