Справа № 932/9124/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/9124/23
Провадження № 2-а/932/277/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С., за участю секретаря судового засідання Фетіскіної К.Р., за участю представника позивача Мельника Д.П., відповідача Казаряна А.Р., захисника Козиревич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2023 року позивач - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, в якій просить продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 6 місяців, з 15.08.2023 по 15.02.2024 року.

Вимоги обгрунтовані тим, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 востаннє здійснив в`їзд на територію Україну в 1995 році та з того часу з України не виїжджав. В ході перевірки встановлено, що відповідач в`їхав на територію України на підставі ч.5 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Втративши підстави для подальшого перебування на території України, ОСОБА_1 ухилився від виїзду, із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував. Факт порушення ОСОБА_1 правил перебування в Україні та ухилення від виїзду з України після закінчення терміну перебування встановленого законодавством, було зафіксовано у постанові ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 15.06.2023 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп. Крім цього, 27.10.2009 року начальником ВГІРФО ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області затверджено висновок від 23.10.2009 року, яким у зв`язку з порушенням вимог ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 зобов`язано покинути територію України, однак відповідач територію України не залишив та продовжуває незаконно перебувати на території України. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.06.2023 року (справа № 932/5616/23) адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 задоволено частково, ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на два місяці. Рішенням суду від 10.08.2023 року, зміненим Постановою Третього апеляційного адміністративного суду 13.09.2023 року продовжено строк тримання в ПТПІ до 15.10.2023 року.

Позивач посилається на те, що строк перебування ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України згідно рішення суду від 10.08.2023 року, закінчується 15.10.2023 року. ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 26.07.2023 року за вих.№1201.17.2/35496-23 направило повідомлення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для заповнення заяви-анкети. Відповідно довідповіді завих.№4877.5/606-23від 08.08.2023, ОСОБА_1 відмовився заповнювати заяву-анкету для його документування. Також ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою ідентифікації особи та підтвердження чи спростування факту належності до громадянства Республіки Вірменія 31.07.2023 року за вих.№1201.17.2-14751/12.3-23 направлено лист до Генерального консульства Республіки Вірменія у м.Одеса, проте наразі відповідь не надійшла. Відсутність документу, що дає право на виїзд з України, також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України відповідно до вимог ч.1ст.289 КАС України. На теперішній час остаточної відповіді щодо ідентифікації відповідача та видачі йому свідоцтва на повернення на батьківщину для перетину кордону від Посольства Республіки Вірменії в Україні не надійшло.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні, за участю захисника, позовні вимоги визнав не визнав, зазначивши, що проживає в Україні без відповідних дозвільних документів на законне проживання, просив в позові відмовити з огляду на те, що він давно мешкає в Україні, має дружину, неофіційно працює, діючого паспорту не має. Відповідно до відповіді за вих.№ 4877.5/606-23 від 08.08.2023, ОСОБА_1 відмовився заповнювати заяву-анкету для його документування. Вказав, що в пункті тимчасового утримання йому дали заповнити заяву-анкету для ідентифікацію на бланку, складеному вірменською мовою, проте він не вміє писати та читати на вірменській мові, а тому не зміг заповнити вказану заяву-анкету.

Вислухавши представника позивача, відповідача з представником, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку:

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 1995 році.

Відповідач був документований ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, як особа без громадянства, посвідкою ДП 709 від 28.09.1998 року строком дії до 28.09.2000 року. Підставами для надання дозволу на імміграцію є брат ОСОБА_2 , який постійно проживає в Україні з 1998 року.

26.04.2002 року відносно ОСОБА_1 ДМС був складений протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП за фактом несвоєчасного вжиття заходів щодо продовження дії посвідки на проживання в Україні.

ОСОБА_1 був документований посвідкою на проживання ДМС ДП 2339 від 25.07.2002 року зі строком дії до 01.01.2003 року.

За порушення правил перебування іноземців на території України 23.10.2003 року відповідач притягнутий за ч. 1 ст. 203 КУпАП до адміністративної відповідальності.

Вбачається, що відповідач ОСОБА_1 в силу ст. 89 КК України не судимий, судимість за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2004 року за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ст. 70 КК України погашена в 2018 році.

27.10.2009 року начальником ВГІРФО ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області затверджено висновок від 23.10.2009 року, яким у зв`язку з порушенням вимог ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , якого зобов`язано покинути територію України, однак останній не залишив територію України, тобто ухиляється від виїзду за межі України та знаходиться на території України незаконно і добровільно її не покине.

За порушення міграційного законодавства ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, останній раз 15.06.2023 року постановою посадовою особою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 203 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Рішенням №9 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 15.06.2023 року вирішено примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1

15.06.2023 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області винесено «Рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 », яким вирішено помістити до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, де він і перебуває на теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_1 ухилився від виїзду з України та, не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище, із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

Як пояснив сам відповідач, він є громадянином Вірменії, на території України проживає без відповідних документів на право проживання в Україні, за отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до органів ДМС України не звертався, не має відповідного дійсного документу, який посвідчує його особу.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов`язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» слід дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов`язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2009 року начальником ВГІРФО ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області затверджено висновок від 23.10.2009 року, яким у зв`язку з порушенням вимог ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , зобов`язано покинути територію України, однак останній не залишив територію України, тобто ухиляється від виїзду за межі України та знаходиться на території України незаконно і добровільно її не покине.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно зі статтею 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.06.2023 року, ухваленим у справі № 932/5616/23, адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 задоволено частково, ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на два місяці.

Ухвалюючи вказане рішення, суд зазначив, що за встановлених обставин та з огляду на факт проживання відповідача на території України без документів на право проживання, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП, враховуючи відсутність у відповідача належного паспортного документу для виїзду з території України, законного джерела заробітку та не виконання ним добровільно рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, наявні підстави для подальшого видворення за межі території України ОСОБА_1 , та застосування судом такого заходу як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України. Водночас, суд зазначив, що аналіз сукупності зазначених обставин вказує на те, що затримання відповідача є необхідним та виправданим за наведених умов, останнє дозволить компетентним органам в установленому порядку здійснити відповідні процедури видворення щодо відповідача, попередньо ідентифікувавши його особу та країну його походження. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи відповідача щодо наявності у нього дружини не надають ОСОБА_1 права на продовження терміну перебування на території України без оформлення відповідних документів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, у нього відсутні документи, які посвідчують особу, родичі, які могли б надати йому допомогу, кошти на повернення, що свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення. Враховуючи вище викладене, суд вважав, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, однак суд визначає строк затримання та поміщення до ПТПІ чотири місяці, які є, на думку суду, достатнім строком для ідентифікації особи та видворення за межі території України.

Пізніше рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.08.2023 року у справі № 932/7255/23 , яке було змінене апеляційним судом , строк тримання ОСОБА_1 в ПТПІ продовжений на два місяці, вступило в законну силу 13.09.2023 року , тому встановлені ним обставини відповідно до положень КАС України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

В ході даної справи встановлено, що строк перебування ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, згідно вищевказаного рішення суду від 10.08.2023 року, закінчується 15.10.2023 року.

ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 26.07.2023 року за вих.№ 1201.17.2/35496-23 направило повідомлення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для заповнення заяви-анкети.

Відповідно до відповіді за вих.№ 4877.5/606-23 від 08.08.2023 року, ОСОБА_1 відмовився заповнювати заяву-анкету для його документування. Разом з цим, в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що в пункті тимчасового утримання йому дали заповнити заяву-анкету для ідентифікації на бланку, складеному вірменською мовою, проте він не вміє писати та читати на вірменській мові, а тому не зміг заповнити вказану заяву-анкету.

Також, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою ідентифікації особи та підтвердження чи спростування факту належності до громадянства Республіки Вірменія 22.06.2023 року за вих. № 1201.17.2-12249/120117-23 та 07.07.2023 року за вих.№ 1201.17.2-13276/12.3-23, 31.07.2023 року за вих.№1201.17.2-14751/12.3-23 направлено листи до Посольства Республіки Вірменія в України та Генерального консульства Республіки Вірменія у м.Одеса, 08.09.2023 року за вих.1201.17.2-17373/12.3-23 направлено лист до Посольства Республіки Вірменія в м.Києві разом з додатками: заявою-анкетою, згодою на обробку персональних даних, копією паспорту, копією свідоцтва про народження, доставлення отримане 19.09.2023 року, проте наразі відповідь не надійшла.

Як зазначено вище, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.11 ст. 289 КАС України). Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.12 ст. 289 КАС України). Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (ч.13 ст. 289 КАС України).

Таким чином, вбачається, що відсутність документу, що дає право на виїзд з України, та щодо ідентифікації відповідача, а також видачі йому свідоцтва на повернення на батьківщину для перетину кордону від Посольства Республіки Вірменії в Україні перешкоджає наразі забезпечити його видворення за межі території України.

Підсумовуючи, судом встановлено, що ОСОБА_1 документований паспортним документом радянського зразка, а належність його до громадянства Республіки Вірменія не підтверджена.

Тобто особа відповідача фактично не ідентифікована, а належність його до громадянства будь-якої країни не підтверджена.

Відповідач не має документу, що дає право на виїзд з України.

Позивачем з країни походження відповідача (Республіка Вірменія) не отримано інформації чи документів, необхідних для ідентифікації особи ОСОБА_1 .

Відтак, наявні передбачені вимогами законодавства підстави для продовження строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача з метою ідентифікація особи та забезпечення видворення за межі території України.

Разом з тим, судом встановлено з пояснень позивача та відповідача, що відповідачем після ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі заповнена заява-анкета, згода на обробку персональних даних, разом з копією паспорту та свідоцтва про народження , які направлена до Посольства Республіки Вірменія та отримані 19.09.2023 року, тому суд вважає достатнім строком для ідентифікації особи та забезпечення виконання рішення про видворення за межі території України додатково одного місяця.

За встановлених обставин, суд вважає, що адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні підлягає задоволенню частково, з продовженням строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один місяць, тобто до 10 листопада 2023 року, що на думку суду, є достатнім строком отримання відповіді з Посольства Республіки Вірменія для ідентифікації особи та видворення за межі території України.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити частково.

Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один місяць, тобто до 10 листопада 2023 року.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С.Овчиннікова