Справа № 280/5482/23
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 жовтня 2023 року Справа № 280/5482/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-а, )

до Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. С.Сіненка, 12, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ (далі позивач) до Запорізької митниці (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд: визнати протиправним і скасувати картку відмови № UA112080/2023/000030 (без дати), стягнути з держаного бюджету України завдану Запорізькою митницею шкоду 2746,63 грн. втрат від інфляції, 1992,00 грн за перебування вантажного транспортного засобу в зоні митного контролю, диспетчеризацію вантажного транспортного засобу в зоні митного контролю, зважування транспортного засобу в зоні митного контролю, 9394,00 грн вартість професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду від 21.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

27.07.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла позовна заява, в якій вона зазначає, що відповідно ч.1 статті 49 КАС треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, пред`явивши позов до однієї або декількох сторін.

Ухвалою суду від 07.08.2023 у задоволенні клопотання про залучення у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою суду від 09.08.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 07.09.2023 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку із перебуванням судді Конишевої О.В. у відпустці справа розглядається першого робочого дня.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Декларантом підприємства TOB «Технохімреагент» (гр. 14, 54 митної декларації) 26.01.2023 до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі ст. 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МКУ) електронну митну декларацію (далі - ЕМД), режим IM 40 ДЕ, якій було присвоєно № 23UA18U9 (гр. А митної декларації) на товар, що зазначений в гр. 31 ЕМД:

«1. POL YAL UMINIUN CHLORIDEAPPEARANCE: POWDER; TYPE: MJ-02 / Поліалюміній хлорид. Зовнішній вигляд: порошок. Тип: MJ-02 - 18000кг Cas № 1327-41-9; Партія № 20221110. Показники згідно з сертифікатом аналізу: ... Виробник: Weifang Menjie Chemical Co.,Ltd. Країна виробництва: CN (Китай). Торгівельна марка: MJ.»

До митного оформлення вказаного товару декларантом до митниці разом з вищезазначеною ЕМД було надіслано скановані копії документів, що зазначені в гр. 44 ЕМД.

При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, Запорізькою митницею виявлено розбіжності.

Декларанту надіслано електронне повідомлення та запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів за ЕМД від 26.01.2023 № 23UA18U9 митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 27.01.2023 № UA112000/2023/000001/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.01.2023 № UA112080/2023/000030.

Оформлення вищезазначеного товару декларантом було здійснено та випущеного у вільний обіг за ЕМД від 27.01.2023 № 23 UA13U9 з урахуванням рішення про коригування митної вартості. Випуск товару у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно до Розділу X МК України.

Не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України (далі - МК України, у редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу. ( ч. 1 ст. 7 МК України)

Згідно з ч. 1 ст. 186 МК України переміщення товарів через митний кордон України здійснюється засобами авіаційного, водного, автомобільного, залізничного, трубопровідного транспорту та лініями електропередачі, а також змішаними перевезеннями. Під змішаним (комбінованим) перевезенням розуміється міжнародне перевезення вантажів щонайменш двома різними видами транспорту відповідно до договору змішаного (комбінованого) перевезення з місця в одній країні, де вантажі переходять у відання оператора такого перевезення, до визначеного місця доставки в іншій країні.

Митні органи здійснюють митний контроль на морському та річковому транспорті в зонах митного контролю на територіях морських та річкових портів, а також в акваторіях портів, відкритих для міжнародних перевезень. (ч. 1 ст. 209 МК України)

Відповідно до частини першої статті 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до ч.1, 3 ст. 247 МК України митне оформлення здійснюється в місцях розташування відповідних підрозділів митних органів протягом робочого часу, встановленого для цих органів.

У випадках, що визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, митні формальності, які виконуються автоматизованою системою митного оформлення в автоматичному режимі, здійснюються цілодобово.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється в будь-якому митному органі з пред`явленням їх цьому органу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У випадках та в порядку, що визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, окремі або всі митні формальності, що підлягають виконанню митними органами, можуть виконуватися посадовими особами іншого митного органу, ніж митний орган, якому пред`явлені товари, транспортні засоби комерційного призначення, або автоматизованою системою митного оформлення.

Відповідно до положень статті 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

У разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з нормами статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Кодексу тощо.

У всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за встановленою формою відповідно до P.VII Порядку № 631.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного ст. 255 МКУ для завершення митного оформлення посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

Згідно з п.7.2 P. VII Порядку №631 у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Згідно з п.7.5 Р. VII Порядку №631 картка відмови роздруковується у двох примірниках і підписується посадовою особою митного органу, яка прийняла рішення про відмову, а в разі електронного декларування формується тільки як електронний документ. Один примірник оформленої картки відмови на паперовому носії невідкладно вручається (надсилається) Декларанту під його особистий підпис у другому примірнику. Картка відмови, оформлена як електронний документ, або електронний примірник картки відмови на паперовому носії надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим ЕЦП посадової особи митного органу, яка прийняла рішення про відмову.

З матеріалів справи судом встановлено, що для здійснення митного оформлення товару 26.01.2023 позивачем до Запорізької митниці було надіслано засобами електронного зв`язку митну декларацію (далі - МД), який присвоєно №23UA18U9. У графі 43 МД позивачем зазначено метод визначення митної вартості за основним (першим) методом, передбаченим статтею 58 Митного кодексу України.

При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, Запорізькою митницею виявлено розбіжності.

Декларанту надіслано електронне повідомлення та запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення.

26.01.2023 TOB "Технохімреагент" засобами електронного зв`язку було надіслано документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: заявку від 04.11.2022 № 8ТА07137406, СМR від 19.01.2023 № 8ТА07137406, інвойс від 08.11.2022 № , переклад додаткової угоди від 28.10.2022 № 1.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 27.01.2023 № UA112000/2023/000001/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.01.2023 № UA112080/2023/000030.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.04.2023 по справі №280/797/23, яке набрало законної сили 13.06.2023 визнано протиправним і скасовано рішення Запорізької митниці №UA112000/2023/000001/2 від 27.01.2023 про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи те, що єдиною підставою винесення оскаржуваної картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів послугувало попередньо винесене рішення про коригування митної вартості товару №UA112000/2023/000001/2 від 27.01.2023, а за результатами розгляду справи №280/797/23, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів №UA112000/2023/000001/2 від 27.01.2023 року, то і прийнята на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.01.2023 № UA112080/2023/000030 року також є протиправною та підлягає скасуванню, у зв`язку із чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з державного бюджету України завданої Запорізькою митницею шкоди - 2746,63 грн. втрат від інфляції, 1992,00 грн. за перебування вантажного транспортного засобу в зоні митного контролю, диспетчеризацію вантажного транспортного засобу в зоні митного контролю, зважування транспортного засобу в зоні митного контролю, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач не зазначає на підставі якого нормативно-правового акту, яких норм законодавства митний орган повинен сплачувати будь-які кошти за втрату від інфляційних процесів.

Проте, суд враховує, що при поверненні надмірно сплачених коштів чинним законодавством не передбачено повернення в якості шкоди втрат від інфляційних процесів.

Водночас, інфляційні та три відсотки річних є штрафом за прострочення виконання грошового зобов`язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV (далі - ЦК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Звертаємо увагу, що нормами ст. 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошових зобов`язань, які виникають, насамперед, із договірних правовідносин. Крім того, передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Вказана правова позиція узгоджується з листом Верховного суду України «Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014 року.

Враховуючи, що підставою звернення позивача до суду стало прийняте митницею рішення про коригування митної вартості в зв`язку з чим було збільшено митні платежі, яке згодом судом скасовано та митницею повернуто надмірно сплачені кошти, дія норм ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення даної позовної вимоги.

Щодо стягнення шкоди, пов`язаною з витратами за перебування, диспетчеризацією, зважуванням транспортного засобу в зоні митного контролю, суд вважає за необхідне зазначити, що в позовній заяві позивач нормативно не обґрунтовує свою позицію стосовно того, що митний орган повинен сплачувати такі витрати та не надає жодних належних доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 200 МК України після надання митним органом дозволу на пропуск товарів через митний кордон України власник товарів або уповноважена ним особа зобов`язані доставити товари та документи на них без будь-якої зміни їх стану у визначене митним органом місце і забезпечити перебування їх у цьому місці до прибуття посадових осіб митного органу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Товари і транспортні засоби, якими вони перевозяться, після прибуття у місце доставки розміщуються у зонах митного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 МК України режим зони митного контролю - це встановлені законодавством України з питань митної справи приписи, заборони та/або обмеження щодо перебування в зоні митного контролю товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян, розташування в ній споруд та об`єктів, а також проведення у цій зоні господарських робіт.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 646 «Про місця доставки товарів транспортними засобами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 червня 2012 року за № 1052/21364 (далі - Наказ № 646), установлено, яка територія може бути місцем доставки, ведення переліку місць доставки, вимоги до місць доставки.

Відповідно до п. 1.1 Наказу № 646 місцем доставки може бути визначена митницею призначення територія (або її частина) пункту пропуску (пункту контролю) через державний кордон України, морського чи річкового порту, аеропорту, залізничної станції, вільної митної зони, підрозділу митниці призначення, у якому безпосередньо проводиться митне оформлення, підприємства з безперервним циклом виробництва, вантажного митного комплексу, територія, що прилягає до центральної сортувальної станції, регіональної сортувальної станції, місця міжнародного поштового обміну, складу тимчасового зберігання або митного складу.

Відповідно до п. 1.5 Наказу № 646 на території місця доставки створюється зона митного контролю в порядку, передбаченому законодавством України.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2012 № 583 «Про затвердження Порядку створення зон митного контролю», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за № 879/21191 (далі Наказ № 583), затверджено Порядок створення зон митного контролю.

Крім того, Наказом № 646 визначено вимоги до визначених місць доставки.

Так, відповідно до п. 1.7 Наказу № 646, окрім іншого, у разі визначення місцем доставки території (її частини) вантажного митного комплексу, території, прилеглої до складу тимчасового зберігання (СТЗ) чи митного складу, до облаштування місць доставки застосовуються вимоги, встановлені законодавством України до функціонування вказаних об`єктів.

Відповідно до п. 2.4 Наказу Міністерства фінансів України від 28.05.2012 № 613 «Про затвердження Положення про склади тимчасового зберігання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 серпня 2012 року за № 1307/21619, утримувач СТЗ повинен забезпечити окрім іншого:

наявність прилеглої до СТЗ території з твердим покриттям, обладнаної для стоянки транспортних засобів;

наявність і функціонування на в`їзді та виїзді з прилеглої до СТЗ відкритого типу території контрольно-пропускної системи, до якої входять шлагбауми, електронні ваги та засоби автоматичного зчитування (фіксації) реєстраційних номерних знаків транспортних засобів з функцією автоматичного внесення інформації про реєстраційний номер транспортного засобу та його загальну вагу до системи електронного обліку товарів на СТЗ (для СТЗ, ввезення або вивезення товарів з яких здійснюється автомобільним транспортом).

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 27.08.2012 № 426 «Про ведення Переліку місць доставки» код місця доставки формується за відповідною схемою: ХХХ-ХХХ-Х-Х, де

- перші три цифри коду митного органу;

- наступні три цифри коду це порядковий номер місця доставки відповідного митного органу;

- наступна цифра коду: цифра "1" - місце доставки, яке може використовуватись усім суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності без обмежень, цифра "2" - місце доставки, яке може використовувати лише суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності, код за ЄДРПОУ/ДРФО якого зазначений в колонці Переліку "Власник, користувач території";

- код місця доставки товарів в залежності від виду транспорту: 1- автомобільний; 2- залізничний; 3 - авіаційний; 4 - водний.

Відомості в митних деклараціях заповнюються відповідно до класифікаторів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», та відповідно до Порядку заповнення митних декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого в Міністерстві юстиції України 14серпня 2012 року за №1372/21684 (далі - Порядок № 651).

Відповідно до пп.пп. 3.2, 3.3 п. 3 Розділу 1 Порядку № 651, відомості, заявлені у МД декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей. Графи А, С, D/J, Е/J, F, G , І МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом (в т.ч. й відомості гр. 30, 40 ЕМД заповнюються самостійно декларантом).

Відповідно до відомостей попередньої митної декларації № 23UА23U0, типу ІМ ЕЕ (гр. А митної декларації), у гр.30 зазначено код місця доставки «112-208-1-1», відомості якої заявлено самостійно декларантом та відповідає назві місця доставки «Термінал Набережний».

Попередня митна декларація зазначена в гр. 40 ЕМД № 23UА18U9.

Відповідно до п. 2 Розділу II Порядку № 651 у графі 30 ЕМД зазначаються відомості про місце, у якому здійснюється пред`явлення товарів - код відповідної зони митного контролю. У попередній МД зазначаються відомості про зону митного контролю, до якої доставлятимуться товари з метою пред`явлення їх митному органу.

Таким чином, декларантом самостійно було визначено та заявлено до митниці відомості про зону митного контролю, до якої будуть доставлятися товари.

Місце доставки автотранспорту «Термінал Набережний» функціонує на території, що прилягає до СТЗ відкритого типу (м. Запоріжжя, вул. Привокзальна. 9а) та утримується ПрАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» (ПрАТ «ЗАЗ»). На території місця доставки створена постійна, на час функціонування місця доставки, зона митного контролю згідно з рішенням про створення зони митного контролю від 29.07.2021 № 11208/0047. Митним постом «Запоріжжя» забезпечується дотримання режиму, законності та правопорядку у цій зоні митного контролю.

З наданих позивачем до суду документів (рахунок від 28.01.2023 № 000107, Акт виконаних робіт (послуг) від 28.01.2023 № 000226, платіжне доручення від 03.02.2023 №159) вбачається, що дані правовідносини (зазначені виконані роботи) стосуються договірних зобов`язань між ТОВ «Технохімреагент» та ПрАТ «ЗАЗ» на підставі договору від 01.01.2016 № 41/75/16.

Митниця не має ніякого відношення до справляння плати за перебування, диспетчеризацію, зважування транспортного засобу в зоні митного контролю та не встановлювала перелік надання платних послуг в зоні митного контролю.

Таким чином, зазначене питання належить до господарських відносин між власником території, на якій розташовані місця доставки, та суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності, й відповідно не належить до компетенції митниці.

Крім того, відповідно до наявної у митниці інформації в ЄАІС митних органів: перевізником надано документи до митниці для проставлення відмітки про прибуття товарів в митницю призначення за МД № 23UА23U0, що транспортний засіб з товаром НОМЕР_1 /АЕ7147ХF (гр. 18 ЕМД) прибув до місця доставки (що заявлений декларантом в гр. 30 ЕМД) 26.01.2023 о 12-48 годині, до митного оформлення декларантом подано ЕМД №23UА18U9 26.01.2023 о 14-22 годині, після виконання митних формальностей митне оформлення товарів завершено за ЕМД № 23UA13U0 27.01.2023 о 16-26 годині. Тобто дозвіл на виїзд транспортного засобу із зони митного контролю митницею надано 27.01.2023 близько 16-30 години. Отже, час перебування транспортного засобу в зоні митного контролю не відповідає зазначеному позивачем.

Позивачем нормативно не обґрунтовано та не надано належних доказів, що транспортний засіб в зоні митного контролю повинен перебувати не більше 20 хвилин і в цьому випадку перебування транспортного засобу в зоні митного контролю буде безкоштовним. До того ж, відповідно до відомостей за ЕМД № 23UА18U9 митний огляд митницею не здійснювався, оскільки є відповідний порядок та процедура проведення митного огляду, позивачем підтверджуючих документів зазначеному не надано. Митниця відповідно до норм митного законодавства здійснює контроль за строком доставки товарів та документів на них до місця доставки, за строком декларування товарів після їх доставки до митного органу тощо, але не має впливу на те, коли перевізник на транспортному засобі заїде до зони митного контролю та чи одразу надасть документи або буде займатися власними справами, та чи одразу декларант надасть документи для митного оформлення товару, та чи одразу після завершення митного оформлення товару й отримання дозволу на виїзд перевізник на транспортному засобі залише зону митного контролю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що як вбачається з самої картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.01.2023 № UА 12080/2023/000030 прийняття оскаржуваної картки відмови не пов`язане з діями в зоні митного контролю.

Отже, між діями митного органу (прийняття оскаржуваної картки відмови) та матеріальною шкодою, пов`язаною з перебуванням, диспетчеризацією, зважуванням транспортного засобу в зоні митного контролю, - відсутня наявність шкоди та відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

З огляду на викладене вище, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в цій частині.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Матеріали справи свідчать про те, що з метою отримання професійної правничої допомоги, ТОВ «Технохімреагент» укладено з Адвокатом Биковим Сергієм Анатолійовичем Договір про надання професійної правничої допомоги від 27.01.2023.

Предметом договору встановлено, що Замовник доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання професійної правничої допомоги Замовнику щодо картки відмови № UA112080/2023/000030 і відшкодування завданої шкоди. У перелік послуг, що надаються адвокатом входить: Консультації з правових питань, складання та оформлення документів правового характеру: позовних заяв, відзивів, відповідей на відзив, клопотань, апеляційних та касаційних скарг, мирових угод і інших процесуальних документів в інтересах Замовник; представництво інтересів Замовника в судах всіх інстанцій в якості представника позивача, відповідача, третьої особи; захист інтересів Замовника в адміністративних судах, в т.р. стягнення з винної сторони витрат на професійну правничу допомогу; подання до суду процесуальних документів.

Розділом «Вартість послуг і порядок розрахунків» Договору встановлено, що вартість послуг за надання правничої допомоги складає: за 1 час роботи в розмірі 1342,00 грн., що складає 50% прожиткового мінімуму, визначену Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік». Оплата послуг проводиться Замовником по факту стягнення з винної сторони витрат на професійну правничу допомогу протягом 7 (семи) днів.

Позивачем до суду надано Рахунок №192 від 12.08.2023 та Акт виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги від 12.08.2023, відповідно до якого:

Адвокат склав позовну заяву про визнання протиправними та скасування картки відмови № UA112080/2023/000030 і відшкодування завданої шкоди -5 год. * 1342,00 = 6710,00 грн;

ознайомився з відзивом на позовну заяву на 13 стр-1,5 год*1342,00 = 2013,00 грн;

складання відповіді на відзив 5 год. х 1342.00 грн = 6710,00 грн.

Вартість робіт складає 15433,00 грн.

Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9394,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, суд зазначає, що вказана справа не відноситься до складних справ, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи документами, підготовка документів в цій справі не потребує великої кількості часу, а тому, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2684,00 грн. (1342,00 грн. * 2 год.).

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-а, ) до Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2022/000077/1 від 05.09.2022.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-а, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 06.10.2023.

Суддя О.В. Конишева