Справа № 260/7636/23
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2023 року м. Ужгород№ 260/7636/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Закарпатській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якій просить:

1. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №98 від 22.06.2023 року «Про відмову у перерахунку пенсії-перехід на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» - ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ починаючи з 16.06.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 червня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про перехід з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року. Однак, 22 червня 2023 року рішенням №98, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесеної до категорії посад державної служби.

Позивач вважає, що зазначене рішення є протиправним та не обґрунтованим, та таким, що порушує його законні права на соціальний захист і підлягає скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08 вересня 2023 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що під час розгляду наданих позивачем документів, а саме трудової книжки від 12.12.1974 року було встановлено, що станом на 01.05.2016 року ОСОБА_1 не займав посади державного службовця.

08 вересня 2023 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що рішення про відмову у переведенні пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року було прийняте у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби станом на 01.05.2016 року.

19 вересня 2023 року до суду надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (вх.№28776/23).

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що протоколом №2442 від 12.12.2006 року позивачу було призначено з 27.09.2006 року пенсію по інвалідності за Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року.

27.03.2022 року Виноградівським об`єднаним управлінням ПФУ було здійснено переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16 червня 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перехід на інший вид пенсії - з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за Законом «Про державну службу», надавши для цього всі необхідні документи.

Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням відділу перерахунків №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 червня 2023 року №98 відмовлено у задоволенні заяви позивача мотивуючи це тим, що Закон №889-VIII не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом №3723-ХІІ. Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Законом №889-VIIІ особи, що займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами КМУ, або на день набрання чинності Законом №889-VIIІ мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3725-ХІІ та актами КМУ незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року. Крім того, така пенсія призначається за наявності, зокрема у чоловіків 35 років страхового стажу та досягнення ними 62-річного віку.

Не погодившись із рішенням відповідача 2 про відмову у переході на пенсію за іншим законом, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За змістом ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 від 12.12.1974 БТ-І №5261926, наявної в матеріалах справи, суд встановив, що позивач працював на посадах:

- 01.11.1983 - 16.01.1992 інспектор, старший інспектор, начальником митного посту «Лужанка» Чопської митниці;

- 16.01.1992 - 15.11.1995 начальник митного посту «Лужанка» Берегівської митниці;

- 15.11.1995 - 27.12.1995 заступник начальника Берегівської митниці;

- 27.12.1995 - 08.04.1996 начальник Берегівської митниці;

- 09.04.1996 - 10.04.1997 тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника митниці, заступник начальника Закарпатської митниці;

- 11.04.1997 31.07.2001 заступник начальника Закарпатської митниці Державної митної служби України;

- 01.08.2001 - 17.12.2008 заступник начальника Чопської митниці Державної митної служби України, начальник митного посту «Батьово»;

- 18.12.2008 04.06.2013 головний інспектор сектору митного оформлення 3 відділу митного оформлення 4 митного поста «Чоп-залізничний», головний інспектор сектору митного оформлення 3 відділу митного оформлення 2 митного поста «Чоп-залізничний», головний інспектор сектору митного оформлення №2 відділу митного оформлення №3 митного поста «Чоп-залізничний», головний інспектор сектору митного оформлення №2 відділу митного оформлення №2 митного поста «Чоп-залізничний», головний інспектор митного поста «Батєве» Чопської митниці Державної митної служби України;

- 04.06.2013 - 01.02.2015 головний інспектор митного поста «Батєве», головний державний інспектор митного посту «Батєве» Чопської митниці Міндоходів;

- 01.02.2015 - 18.08.2015 заступник начальника митного посту «Батєве», начальник митного поста «Батєве» Закарпатської митниці ДФС;

- 18.08.2015 - 25.08.2015 начальник Закарпатської митниці ДФС;

- 25.08.2015 - 03.12.2019 заступник начальника митного посту «Батєве» Закарпатської митниці ДФС, начальник відділу митного оформлення №4 (Батєво) митного посту «Залізничний», заступник начальника митного посту «Батєво», начальник митного посту «Батєво» Закарпатської митниці ДФС;

- 04.12.2019 14.09.2021 заступник начальника митного поста начальника відділу №1 митного поста «Батєво», начальник митного поста «Батєво» Закарпатської митниці Держмитслужби;

- 15.09.2021 - 31.01.2022 заступник начальника митного поста начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Батєво» Закарпатської митниці.

Отже, стаж роботи позивача на посадах у митних органах становить більше 38 років.

Проте, як встановлено судом, пенсійним органом до стажу державної служби не зараховані періоди роботи на посадах митного органу.

Суд відмічає, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є відсутність у ОСОБА_1 необхідного стажу державної служби у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періоду його роботи на посадах працівника митної служби, так як за вказаний період позивачу було присвоєно персональне звання радника митної служби.

Суд не погоджується із наведеною позицією пенсійного органу, зважаючи на таке.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.051994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку №283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

За правилами п. 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

Виходячи з наведеного, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа №822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа №591/6970/16-а.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 працював з 01.11.1983 року по 31.01.2022 року в митних органах на різних посадах, що становить більше 38 років. При цьому, згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивачу:

- 14.05.1995 присвоєно спеціальне звання радник митної служби 1 рангу;

- 06.06.1995 прийняв присягу державного службовця;

- 01.04.2004 присвоєно персональне звання радник митної служби 1 рангу;

- 24.12.2013 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи 1 рангу;

- 24.07.2020 присвоєно спеціальне звання радник митної служби 1 рангу.

Таким чином, суд вважає, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відтак, позивачем дотримані всі умови, які визначені ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для призначення йому пенсії за віком на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача 2 від 22.06.2023 №98 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії - переході на пенсію згідно до Закону України «Про державну службу» та його скасування.

Щодо способу захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення зобов`язального характеру, то суд враховує таке.

23.09.2016 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01.05.2016, якою затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).

Згідно із п. 4 Порядку №622 пенсія призначається особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Також Порядком №622 передбачено, що у разі відсутності посад державної служби в органі, де працювала особа (до таких посад належить посада помічника-консультанта), довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики, за погодженням із Національної державною службою та при цьому, звертається увага, що 21.07.2017, набув чинності порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №766/30634.

Суд зазначає, що довідки, які видані Закарпатською митницею від 09.06.2023 №77-22/33-1091 про складові заробітної плати ОСОБА_1 для призначення пенсії державного службовця та від 09.06.2023 року №77-22/33-1092 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) відповідають вищевказаному Порядку №622.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Поряд з цим, перелік способів захисту порушених прав викладений у ст. 245 КАС України не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення, за наявності всіх встановлених законом умов для переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, необхідно зобов`язати Головне управління ПФУ в Донецькій області, як територіальний орган який за принципом екстериторіальності розглядав заяву та відмовив у задоволенні такої, перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від №889-VIII, на підставі довідок, виданих Закарпатською митницею від 09.06.2023 року №77-22/33-1091 про складові заробітної плати ОСОБА_1 для призначення пенсії державного службовця та від 09.06.2023 року №77-22/33-1092 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), починаючи з 16.06.2023 року (дати звернення позивача із заявою).

Згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.06.2023 року №98 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 року №3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, на підставі довідок Закарпатської митниці від 09.06.2023 року №77-22/33-1091 про складові заробітної плати ОСОБА_1 для призначення пенсії державного службовця та від 09.06.2023 року №77-22/33-1092 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), починаючи з 16.06.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ) судові витрати у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич