Справа № 373зп-23/160
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
11 жовтня 2023 р.Справа №373зп-23/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рищенко А.Ю., розглянувши у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви), -
09.10.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви), у якій заявник просить суд:
- вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №255-рл від 06.10.2023 року в частині анулювання:
В обґрунтування заяви зазначено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято розпорядження №255-рл від 06.10.2023 про анулювання ФОП ОСОБА_1 ліцензій на роздрібну торгівлю пальним. Пояснює, що здійснення господарської діяльності залежить від наявності відповідної ліцензії, а її анулювання призводить до зупинення такої діяльності, що тягне за собою такі наслідки як втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, неможливість виплати заробітної плати персоналу, простій обладнання, яке потребує постійного обслуговування. Враховуючи, що оскаржуваним розпорядженням вже анульовано ліцензії ФОП ОСОБА_1 , очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі не просто існує, а такі права вже порушуються, тому забезпечення позову у даній справі є необхідною умовою для уникнення погіршення впливу оскаржуваного розпорядження на діяльність заявника до вирішення справи по суті.
Згідно з частиною першою статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, процесуальним законом визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.
Згідно з частиною четвертою статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Так, заявник просить суд зупинити дію розпорядження №255-рл від 06.10.2023, яким йому анульовано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Згідно із статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Отже, роздрібна торгівля пальним здійснюються суб`єктами господарювання виключно за наявності ліцензії.
Відповідно до статті 3 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону № 481/95-ВР).
Як вбачається з матеріалів заяви ГУ ДПС у Дніпропетровській області видано ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційні номери:
Розпорядженням ГУ ДПС у Дніпропетровській області №255-рл від 06.10.2023 ФОП ОСОБА_1 анульовано вищевказані ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та / або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.
Отже, анулювання зазначених ліцензій призводить до припинення відповідної ліцензованої діяльності заявника.
Враховуючи зміст заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що викладені заявником обставини та надані докази вказують на небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких буде необхідно докласти значних зусиль і витрат, оскільки заборона здійснення торгівлі пальним може призвести до повного зупинення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .
У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб.
При цьому, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Таким чином, наведені обставини дійсно впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову у світлі конкретних обставин даної заяви та особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Крім того, суд враховує принципи, викладені у Рекомендаціях NR (89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, де вказано, що рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
У всіх державах діяльність органів державної влади постійно включає заходи, які, хоча і здійснюються з постанням на суспільні інтереси, часто негативно впливають на діяльність, права та інтереси тих чи інших осіб. При цьому органи державної влади зобов`язані діяти відповідно до закону і, якщо їхні рішення оскаржуються, довести в правомочному суді, що вони дотримувались відповідних норм. Отже, негайне виконання актів, що оскаржуються, може за деяких обставин суперечити вимогам справедливості, яка має бути основною рисою взаємин громадян з органами державної влади. Це свідчить про необхідність надання тимчасового захисту стосовно актів адміністративних органів влади.
З огляду на зазначене суд вважає, що зупинення дії розпорядження ГУ ДПС у Дніпропетровській області №255-рл від 06.10.2023 про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним не є вирішенням справи по-суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища ОСОБА_1 до розгляду такої справи по суті. Запобіганням можливого ускладнення для заявника відновити існуюче становище у разі задоволення позову.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 154, 241-243, 248 КАС України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви) - задовольнити повністю.
Зупинити дію розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №255-рл від 06.10.2023 року в частині анулювання:
Ухвала набирає чинності з 11.10.2023 року і підлягає негайному виконанню на підставі частини першої статті 156 КАС України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 11.10.2026 року (включно).

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_13 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області; адреса: вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49005; код ЄДРПОУ ВП 44118658.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 КАС України.

Суддя А. Ю. Рищенко