Справа № 620/4984/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4984/23 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 15.05.2023) у справі за адміністративним позовом Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашко С.В. про накладення штрафу від 07.04.2023 ВП №70596957, винесену з примусового виконання виконавчого листа, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 29.11.2022 по справі №620/1762/22.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що головний державний виконавець Івашко С.В. всупереч законодавству України щодо зупинення у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, боржником за яким є орган військового управління - Чернігівський ОТЦК та СП, проігнорував ці вимоги та замість зупинення виконавчого провадження виніс протиправну постанову від 07.04.2023 про накладення штрафу.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що зупиняються в період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), а саме видача довідки - напряму стосується грошового забезпечення ОСОБА_1 . Поважних причин невиконання даного рішення державному виконавцю повідомлено не було, а тому постанова про накладення штрафу є законною.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційні скарги обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошують, що враховуючи невиконання судового рішення, дії державного виконавця є правомірними.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року скасовано. Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача задоволено. Залучено до участі у справі № 620/4984/23 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 у справі №620/1762/22 задоволено позов ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Зокрема, зобов`язано Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скерувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову (скореговану) довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про оновлені розміри складових грошового забезпечення: посадового окладу за посадою начальник військового представництва Міністерства оборони України та окладу за військовим званням полковник, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із зазначенням відомостей про оновлені розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для здійснення обчислення та перерахунку із 01.02.2022 основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Рішення суду від 27.06.2022 набрало законної сили 10.11.2022.

На виконання зазначеного рішення суду 29.11.2022 видано виконавчий лист.

21.12.2022 головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №70596957, про що винесено постанову (а.с.40-41).

Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки заявою від 22.12.2022 звернувся до відповідача із проханням закінчити виконавче провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, долучивши до своєї заяви довідку від 22.11.2022 №ФЧ55183 (а.с.48).

06.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до листа Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вих. №2112 від 22.12.2022 (а.с.52-53).

01.03.2023 рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/1600/23 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2023.

21.03.2023 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження судом та направлено боржнику, а також направлено вимогу виконати рішення (а.с.66).

27.03.2023 від Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшла заява про зупинення виконавчого провадження, що зареєстрована 04.04.2023 (а.с.68).

07.04.2023 винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду (а.с.70).

Позивач вважаючи протиправними вищевказану постанову про накладення штрафу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 КАС України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 ст. 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний та мав провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Разом із тим, пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII (в редакції чинній на момент винесення постанови про накладення штрафу), зокрема, передбачено, що зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, або якщо стягнення за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №15 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до відповідача заяву про зупинення виконавчого провадження ВП №70596957 на підставі пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, редакція якого на момент подання такої заяви передбачала зупинення виконавчих дій.

Проте всупереч вимогам встановленим пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII (в редакції чинній на момент винесення постанови про накладення штрафу) державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 у справі №620/1762/22, яке набрало законної сили 10.11.2022, встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, знаходиться на обліку у Чернігівському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України та отримує пенсійне забезпечення у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

З 05.12.2006 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб».

З 24.06.2011 ОСОБА_1 , як особа із інвалідністю внаслідок війни 2 групи отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 21 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб».

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 є пенсіонером та не проходить дійсну військову службу у складі Збройних сил України та інших військ, тому виключення, зазначене в пункті 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, не охоплює пенсіонерів Збройних Сил України

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про накладення штрафу, оскільки такі дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону №1404-VIII, тому наявні підстави для висновку про протиправність постанови про накладення штрафу від 07.04.2023 ВП №70596957 та наявність підстав для її скасування.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09.10.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна