Справа № 346/5623/23
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/5623/23
Провадження № 2-а/346/79/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Репало Олексій Олександрович який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (адреса: 76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Української Перемоги, 15), яким просив поновити строк на подачу заяви, звільнити від сплати судового збору та скасувати постанову серії ГБВ № 000479 від 03 квітня 2023 року.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, але були повідомлені належним чином. Представник позивача як і позивач просили розглянути справу без їх участі, відповідач причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву, у встановлений йому строк не скористався.

Згідно із вимогами частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, а також в силу положень частини четвертої статті 229 КАС України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача полягала у тому, що 20 вересня 2023 року позивач дізнався в Коломийському відділі державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області, що відносно нього, винесена постанова ГБВ № 000479 від 03.04.2023 року. В даній поставі зазначено, що ОСОБА_2 , здійснив завідомо не правдивий виклик на лінію 102, хоча такого факту не було. Представник позивача вважає оскаржувану постанову незаконною та не обґрунтованою, винесеною із грубими та зухвалими порушеннями вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та законів України «Про національну поліцію». Вказує, що будь які докази його винуватості у справі відсутні взагалі, а тому вважає, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Оцінка суду щодо фактів.

20 вересня 2023 року, ОСОБА_3 , під час несення служби, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обов`язків, склав постанову серії ГБВ № 000479 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , якою наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень за завідомо неправдивий виклик на лінію 102 (а.с.,8 - копія постанови).

Але вважаючи постанову незаконною, ОСОБА_2 , оскаржив вказану постанову до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (а.с.1-3).

Оцінка суду правовідносин учасників спору.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі інспектора поліції, про його притягнення до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик на лінію служби 102.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення.

При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема, докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Але тут суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів вчинення позивачем діяння, зазначених у постанові ГБВ № 000479, у вигляді здійснення завідомо неправдивого виклику на лінію 102 (а.с.1-23).

Висновок суду по суті позовних вимог.

З огляду на це та той факт, що відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача складу правопорушення, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову (серії ГБВ № 000479 від 03 квітня 2023 року) у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня отримання судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя Коваленко Д. С.