Справа № 620/2917/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2917/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Коротких А.Ю., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яким просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком від 29 листопада 2022 року №70;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з часу звернення, виходячи із загального стажу 15 років 7 місяців 17 днів, зарахувавши період навчання за дипломом ЖВ №977787, періоди праці за трудовою книжкою НОМЕР_1 , повні періоди роботи за Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29 листопада 2022 року №70 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення йому з 17 грудня 2022 року пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1975 року по 24 червня 1980 року та періоди роботи з 19 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, з 01 червня 2020 року по 31 червня 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2021 року, з 15 вересня 2021 року по 15 грудня 2021 року, з 16 грудня 2022 року по 22 листопада 2022 року;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 536,80 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання згідно з дипломом з 01 вересня 1975 року по 24 червня 1980 року, оскільки по-батькові не відповідало паспортним даним, а тому позивачу необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи. Крім того згідно з індивідуальними відомостями застрахованої особи ОСОБА_2 (Форма ОК-5) відсутні відомості про сплату страхових внесків (єдиного внеску) за періоди з 19 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, з 01 червня 2020 року по 31 червня 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2021 року, з 15 вересня 2021 року по 15 грудня 2021 року, з 16 грудня 2022 року по 22 листопада 2022 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серія НОМЕР_2 виданим Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 24 червня 2009 року (а.с. 22-24).

Згідно з розпискою-повідомленням від 22 листопада 2022 року №10789 ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано заяву про призначення пенсії, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, диплом про навчання, трудову книжку (а.с. 8).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області рішенням від 29 листопада 2022 року №70 відмовлено в призначені ОСОБА_2 пенсії за віком, оскільки страховий стаж останнього становить 5 років 24 дні. Крім того, зазначено про незарахування за поданими документами до страхового стажу періоду навчання згідно з дипломом з 01 вересня 1975 року по 24 червня 1980 року, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним (а.с. 9).

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову в призначенні пенсії позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не може нести відповідальність за помилки щодо заповнення посадовими особами даних у дипломі та не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником (платником єдиного внеску) свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості страхувальника по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на підприємстві.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років.

Як встановлено судом, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29 листопада 2022 року №70 відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки страховий стаж становить 5 років 24 дні з необхідних 15 років. Також зазначено про те, що за наданими позивачем документами не зараховано період навчання згідно з дипломом з 01 вересня 1975 року по 24 червня 1980 року, оскільки по-батькові не відповідає паспортним даним.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п. 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до копії диплому серії НОМЕР_3 , реєстраційний номер 849, ОСОБА_1 в період з 1975 року по 24 червня 1980 року навчався у Львівському ордена Леніна політехнічному інституті за спеціальністю "Промислове та цивільне будівництво" (а.с. 10).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, у вищевказаному дипломі зазначено по-батькові позивача " ОСОБА_1 " замість " ОСОБА_1 ", водночас російською мовою зазначено " ОСОБА_1 ". Разом з тим, у виписці із залікової відомості, яка є додатком до вказаного диплому вірно зазначено по-батькові позивача (а.с. 11-12).

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність технічної помилки в написанні по батькові позивача, не може слугувати підставою для неврахування періоду його навчання до стажу роботи.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 19 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, з 01 червня 2020 року по 31 червня 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2021 року, з 15 вересня 2021 року по 15 грудня 2021 року, з 16 грудня 2022 року по 22 листопада 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29 листопада 2022 року №70 страховий стаж позивача становить 05 років 24 дні.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідачем не включено періоди роботи позивача з 19 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, червень 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2021 року, з 15 вересня 2021 року по 15 грудня 2021 року та з 16 грудня 2021 року по 22 листопада 2022 року через відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (ч. 1).

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2).

Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення (ч. 4).

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків (ч. 5).

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 10).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (п. 3).

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (п. 10).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються, зокрема, за принципом відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Частиною 11 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Задовольняючи позовні вимогу суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що позивач (застрахована особа) не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником (платником єдиного внеску) свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості страхувальника по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на підприємстві.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2022 року по справі №522/3598/16-а погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що враховуючи приписи ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні підстави для врахування періоду роботи позивача до страхового стажу у зв`язку з несплатою роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 від 11 березня 2013 року серія НОМЕР_1 останній працював:

- з 11 березня 2013 року по 29 листопада 2013 року у ТОВ "БТГ "Союз СВ" на посаді головного інженера;

- з 19 лютого 2015 року по 15 грудня 2021 року у ТОВ "Нано груп Україна" на посаді директора;

- з 16 грудня 2021 року у ТОВ "Будланка" на посаді директора.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначені періоди роботи позивачу до страхового стажу зараховані частково у зв`язку із тим, що роботодавцем-страхувальником не сплачено єдиний соціальний внесок.

Суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а тому на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність, водночас трудовою книжкою підтверджено періоди роботи позивача, які відповідачем до страхового стажу не зараховані.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з копіями Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) (а.с. 16-17) за періоди з 19 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, з 01 червня 2020 року по 31 червня 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, за 2021 рік не сплачено страхові внески, інформація про 2022 рік - відсутня.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з копією трудової книжки від 11 березня 2013 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 19 лютого 2015 року працював на посаді директора, а тому був обізнаний щодо стану сплати єдиного внеску.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення йому з 17 грудня 2022 року пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1975 року по 24 червня 1980 року та періоди роботи з 19 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, з 01 червня 2020 року по 31 червня 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2021 року, з 15 вересня 2021 року по 15 грудня 2021 року, з 16 грудня 2022 року по 22 листопада 2022 року.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення йому з 17 грудня 2022 року пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1975 року по 24 червня 1980 року та періоди роботи з 19 лютого 2015 року по 30 вересня 2018 року, з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, з 01 червня 2020 року по 31 червня 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2021 року, з 15 вересня 2021 року по 15 грудня 2021 року, з 16 грудня 2022 року по 22 листопада 2022 року.

Прийняти у вказаній частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1975 року по 24 червня 1980 року.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді А.Ю. Коротких

Є.В. Чаку