Справа № 420/3152/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3152/23

Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А. Дата і місце ухвалення: 03.07.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні перерахунку розміру та не здійсненні виплати пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з втратою годувальника її чоловіка ОСОБА_2 . Захворювання ОСОБА_2 , яке стало причиною його смерті (ішемічна хвороба серця), пов`язано із виконанням ним обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У зв`язку з цим, позивач, як член сім`ї загиблого учасника бойових дій, ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, неодноразово зверталася до органу ПФУ щодо перерахунку її пенсії на підставі ч.3 ст.59 Закону, на що отримувала відмови. На останнє звернення ОСОБА_1 від 22.01.2023р. ГУ ПФУ в Одеській області взагалі не відреагувало. Позивач стверджувала, що враховуючи, що її померлий чоловік під час проходження військової служби був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав внаслідок цього пошкодження здоров`я, набув інвалідність ІІ групи та помер у віці 41 рік від ішемічної хвороби серця, що виникла в нього внаслідок виконання обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вона має право на перерахунок пенсії, яке відповідачем порушено, у зв`язку з чим наявні підстави для захисту її права на належне пенсійне забезпечення в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2023р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення від 03.07.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ з 26 квітня 2019 року. Через знищення військовою частиною документів, які мали стати безумовною підставою для отримання ОСОБА_1 належного пенсійного забезпечення, надати суду відповідні документи не є можливим, у зв`язку з чим позивач змушена доводити своє право на пенсію відповідно до ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ, виходячи із офіційних даних, наданих Департаментом соціальної та сімейної політики Одеської ОДА, та фактів, які були встановлені рішенням Одеського апеляційного суду від 29.04.2021р. у справі №495/639/17.

Також, апелянт посилається на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що її чоловік ОСОБА_2 не був визнаний особою з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Зазначає, що такий висновок суду суперечить обставинам справи та спростовується наданими нею доказами.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_2 відповідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII.

01.02.2023р. ГУ ПФУ в Одеській області отримало від позивача заяву, у якій вона просила здійснити перерахунок та виплату пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як її померлий чоловік під час проходження військової служби був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав внаслідок цього пошкодження здоров`я, набув інвалідність II групи та помер у віці 41 рік від ішемічної хвороби серця, що виникла в нього внаслідок виконання ним обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом від 14.02.2023р. за №2998-2204/М-028/-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 , що по суті порушеного нею у зверненні питання вже надавалися роз`яснення листами Головного управління від 15.08.2022р. №13008-10848/М- 02/8-1500/22 та від 30.03.2022р. №5098-3247/М-02/8-1500/22. Провадити розрахунок пенсії виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати померлого годувальника підстав не має, оскільки відсутні документи щодо встановлення інвалідності за життя ОСОБА_2 .

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у здійсненні перерахунку розміру та виплати пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону №796-XII ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що померлий чоловік ОСОБА_1 брав безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, проте не був визнаний особою з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи внаслідок віднесення його до осіб ІІ категорії, а тому у позивача відсутнє право на обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно ч.3 ст.59 Закону №796-XII.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році,

а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Частиною першою статті 54 Закону №796-XII передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Згідно ч.3 ст.59 Закону №796-XII при обчисленні пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа військовослужбовців, у тому числі військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт під час проходження військової служби (військових зборів), внаслідок чого стали особами з інвалідністю, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 стверджує, що вона має право на виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону №796-XII, враховуючи, що її померлий чоловік під час проходження військової служби був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав внаслідок цього пошкодження здоров`я, набув інвалідність ІІ групи та помер у віці 41 рік від ішемічної хвороби серця, що виникла в нього внаслідок виконання обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість таких доводів позивача, оскільки з аналізу ч.3 ст.59 Закону №796-XII слідує, що на обчислення пенсій із заробітної плати, яка визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, мають право за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, зокрема:

1) при обчисленні пенсії по інвалідності - особи із числа військовослужбовців, у тому числі військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт під час проходження військової служби (військових зборів), внаслідок чого стали особами з інвалідністю;

2) при обчисленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи «за осіб, із їх числа», тобто осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи особи, внаслідок чого стали особами з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, чоловік позивача ОСОБА_2 за життя мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії ІІ, що підтверджувалось посвідченням чорнобильця ІІ категорії, факт втрати якого підтверджено постановою Одеського апеляційного суду від 29.04.2021р. по справі №495/639/17.

А відтак, з огляду на приписи ст.14 Закону №796-XII, маючи за життя статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії ІІ, померлий чоловік позивача не міг відноситись до особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які відносяться до категорії І.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження набуття ОСОБА_2 інвалідності ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на лист Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації від 22.10.2021р.

Колегія суддів критично ставиться до таких посилань апелянта, оскільки вказаним листом підтверджено визнання її чоловіка ОСОБА_2 саме учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії та особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, а не ту обставину, що він є особою з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Інвалідність загального захворювання не дає право на розрахунок пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч.3 ст.59 Закону №796-XII.

Висновок Центральної ВЛК Міністерства оборони України від 22.06.2007р. (протокол №483) свідчить про причинний зв`язок захворювання та смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є підставою для встановлення ОСОБА_1 статусу дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС категорії 2.

З урахуванням вказаних обставин та враховуючи, що померлий чоловік позивача брав безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи особи, проте не був визнаний особою з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи внаслідок віднесення його до осіб ІІ категорії, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 права на обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі ч.3 ст.59 Закону №796-XII.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення від 03.07.2023р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 жовтня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук