Справа № 160/14336/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14336/23
Суддя І інстанції Савченко А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі за заявою Приватного науково-технологічного підприємства «Регіон» про забезпечення позову у справі за позовом Приватного науково-технологічного підприємства «Регіон» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу, розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне науково-технологічне підприємство «Регіон» звернулося до суду з позовом, в якому, просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України у Дніпропетровській області від 05.01.2023 року №29-п «Про проведення фактичної перевірки»;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо складення Акту від 11.01.2023 року №150/04-36-09-02/24228435 «Про неможливість проведення фактичної перевірки Приватного науково-технологічного підприємства «Регіон»;

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Головного управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області від 19.01.2023 року №16-рл, внутрішній №113730 щодо анулювання Ліцензії Приватного науково-технологічного підприємства «Регіон» на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний №01749, терміном дії з 18.09.2019 року по 18.09.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензію на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі, інформацію щодо анулювання Ліцензії Приватного науково-технологічного підприємства «Регіон», реєстраційний номер №01749, терміном дії з 18.09.2019 року по 18.09.2024 року, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро Дніпропетровської області, вул. Мандриківська, б. 44 та поновити її дію.

Разом з позовною заявою Приватне науково-технологічне підприємство «Регіон» подано клопотання про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 19.01.2023 року №16-рл щодо анулювання ліцензії Приватного науково-технологічного підприємства «Регіон» на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний №01749, терміном дії з 18.09.2019 року по 18.09.2024 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року заяву Приватного науково-технологічного підприємства «Регіон» про забезпечення позову у справі №160/14336/23 задоволено.

Зупинено дію розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 19.01.2023 року №16-рл щодо анулювання ліцензії Приватного науково-технологічного підприємства Регіон на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний №01749, терміном дії з 18.09.2019 року по 18.09.2024 року.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну та реальну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача оскаржуваними рішеннями та діями контролюючого органу у спірних правовідносинах. Крім того, скаржник зазначає, що оскаржуваною ухвалою про забезпечення позову суд фактично задовольнив позовні вимоги.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПНТП «Регіон» просило відмовити у її задоволенні.

Крім того, ПНТП «Регіон» подало клопотання про закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

Водночас, зазначене клопотання є безпідставним, оскільки апеляційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підписана Валерією Денисовою в порядку самопредставництва юридичної особи, яке передбачено ч.3 ст. 55 КАС України, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що основним видом економічної діяльності ПНТП «Регіон» є оптова торгівля хімічними продуктами (46.75).

ПНТП «Регіон» здійснює оптову торгівлю такими хімікатами, як високоякісні хімічні реактиви для лабораторних досліджень, зокрема, ефір петролейний, гексан, метиловий спирт, які мають код УКТ ЗЕД, встановлений 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України, який співпадає з кодом УКТ ЗЕД, встановленим для пального, та підпадають під визначення підакцизних товарів, що підлягають ліцензуванню.

Саме тому позивачем отримано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.

ДПС прийнято розпорядження від 19.01.2023 року про анулювання ліцензії ТОВ ПНТП «Регіон» на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Видами забезпечення позову за приписами частини першої статті 151 КАС України є: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною третьою статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5).

За приписами частини шостої статті 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

За своєю суттю інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.

Судом встановлено, що розпорядження про анулювання ліцензії ПНТП «Регіон» прийнято ГУ ДПС у зв`язку із встановленням порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Статтею 3 Закону № 481/95-ВР встановлено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема, акта про виявлення недостовірних даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії (отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами).

Розпорядження про анулювання ліцензії приймається, зокрема, на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.

Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії: вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті; направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Отже, саме з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про анулювання ліцензії останній позбавляється права на провадження діяльності, зазначеної в такій ліцензії.

Надаючи оцінку характеру ймовірних наслідків спірного у цій справі рішення суб`єкта владних повноважень, про зупинення дії якого просив позивач у заяві про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскаржуване розпорядження з моменту його вручення позивачу набрало чинності та створює правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснення господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 19.01.2023 року №16-рл щодо анулювання ліцензії Приватного науково-технологічного підприємства Регіон на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний №01749, терміном дії з 18.09.2019 року по 18.09.2024 року, в судовому порядку.

При цьому невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, адже роздрібна торгівля пальним, що є основним видом діяльності позивача, можлива лише за наявності відповідної ліценції, а тому її анулювання призведе до зупинення господарської діяльності, що очевидно потягне за собою такі неминучі наслідки як-от: втрати державного бюджету внаслідок несплати сум податків, позбавлення працівників роботи та, як наслідок, заробітної плати, повного зупинення господарської діяльності на об`єкті у зв`язку з відсутністю прибутку від реалізації хімічних продуктів, що призведе до значних втрат ПНТП «Регіон», які у випадку прийняття рішення у цій справі на користь позивача можуть бути пред`явлені до стягнення з бюджету.

На переконання суду, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

В цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, на що помилково вказує апелянт, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав, визначених законодавством, для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Оцінка таким обставинам має бути надана в межах вирішення спору по суті.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постановах від 15 квітня 2022 року в справі № 440/6755/21, від 14 грудня 2021 року в справі № 240/16920/21.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову, а тому, в межах даної справи, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Сафронова