Справа № 140/22082/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/22082/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо не прийняття рішення про дострокове звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу 3 підпункту «г» пункту 2 частини 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 достроково звільнити з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу 3 підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з серпня 2022 року проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді радіотелеграфіст-планшетист взводу управління, батареї управління та радіолокаційної розвідки 2 ЗРДН.

20.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з рапортом про звільнення його з військової служби у запас, у зв`язку із сімейними обставинами, а саме необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, до якого було долучено акт проведення обстеження сім`ї від 31.05.2023 №101, військовий квиток серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , паспорт та РНОКПП позивача, паспорт та РНОКПП матері ОСОБА_2 , довідку про склад сім`ї №6 від 08.07.2023, виписку із протоколу ЛКК №74/6 та 74/5 від 29.05.2023, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу від 18.10.2016, посвідчення інваліда ОСОБА_2 № НОМЕР_4 , висновок про порушення функції організму ОСОБА_2 , довідку Ужгородської міської ради про призначення догляду на непрофесійній основі №31.03-1 1/1280 від 13.06.2023.

Однак, 28.07.2023 відповідач листом №40/1896 повідомив, що подані ОСОБА_1 документи не містять підстав для звільнення його з військової служби, оскільки в поданих документах відсутній висновок медико-соціальної експертної комісії, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Вказане рішенням військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2023 №40/1896 позивач вважає протиправним та таким, що порушує його права, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що підстави для звільнення позивача з військової служби згідно із поданим ним рапортом відсутні.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 №198 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ; Проходить військову службу за призовом по мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_1 на посаді радіотелеграфіст-планшетист з 04.08.2022 на посаді радіотелеграфіст-планшетист взводу управління батареї управління та радіолокаційної розвідки другого зенітного ракетного дивізіону.

20.07.2023 ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт про звільнення з військової служби в запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка потребує постійного догляду згідно висновку лікарсько-консультативної комісії

Листом від 28.07.2023 №40/1896 т. в. о. командира військової частини НОМЕР_1 повідомив солдата ОСОБА_1 про відсутність підстав для звільнення його з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки надані ним копії документів не містять підстав для звільнення з військової служби, так як згідно «Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413, військовослужбовці на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби через такі сімейні обставини та інші поважні причини як необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що має бути підтверджено відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років. Також позивача було повідомлено, що у наданих ним матеріалах відсутній висновок медико-соціальної експертної комісії про те, що його мама ОСОБА_2 потребує постійного догляду. Однак, згідно виписки із протоколу ЛКК 74/5 від 29.05.2023 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду на непрофесійній основі, що не є «відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років», а отже не є належним підтверджуючим документом для звільнення з військової служби за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Також було вказано на інші недоліки поданих з рапортом документів та повідомлено позивача про те, що в разі усунення вказаних недоліків та подання визначених документів, які згідно нормативно-правових актів будуть оформлені уповноваженими на те суб`єктами (комісіями), він може повторно звернутися з рапортом про звільнення з військової служби в запас за сімейними обставинами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер. Крім того, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Кабінет Міністрів України, відповідно до статті 26 Закону № 2232-XII, постановою «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 №413 (далі Постанова №413), затвердив перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.

Так, військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

В примітці до вказаного вище переліку визначено, що члени сім`ї військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу - особи, внесені в особову справу військовослужбовця або особи рядового чи начальницького складу: дружина (чоловік), діти, батьки та батьки дружини (чоловіка), які перебувають на його утриманні.

Отже, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьками, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії, позаяк необхідність постійного стороннього догляду підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років (саме на наявність висновку МСЕК як належного медичного документу, який підтверджує необхідність стороннього догляду за хворими батьками, зазначено у постанові Верховного Суду від 15.11.2019 у справі №п/811/1375/16).

Згідно із пунктом 3, 4, підпунктом 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2019 №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Міські, міжрайонні, районні комісії визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.07.2008 за №589/15280, ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Отже, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується виключно відповідним медичним висновком МСЕК, у той час як необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною до 18 років підтверджується висновком ЛКК.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком №74/5 ЛКК Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради від 29.05.2023 щодо ОСОБА_2 , яку позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Однак, в даному висновку відсутня інформація щодо того, якого виду догляду потребує ОСОБА_2 .

Разом з тим, виписка із протоколу ЛКК від 29.05 2023 №74/5 вказує на потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляду на непрофесійній основі.

Тобто, в даному випадку вбачається суперечливість в заключеннях ЛКК.

Однак, з приводу наданого позивачем висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я суд погоджується з аргументами відповідача, що такий висновок не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, оскільки стосовно підтвердження цього факту уповноваженим органом є інша установа, а саме медико-соціальна експертна комісія, висновком якої має підтверджуватись необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), тобто осіб, які є старшими 18 років.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за його матір`ю не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби.

Отже, довідка ЛКК, надана позивачем, не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

Суд звертає увагу, що висновок №74/5 ЛКК Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради від 29.05.2023 не містить жодного посилання на безтермінову необхідність постійного отримання сторонньої допомоги матір`ю позивача, що очевидно вказує на обмежену часовими межами компетенцію лікарсько-консультативної комісії з цього питання.

Так, у даному висновку вказано лише про те, що він дійсний до 29.05.2024, у той час як позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданого рапорту були відсутні, а дії відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

Зважаючи на це, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський