Справа № 500/2111/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Мартиць О.І.

09 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2111/23 пров. № А/857/15351/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 500/2111/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

16.05.2023р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №027005 від 25 квітня 2023 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.07.2023р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.07.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі), що підтверджується направлення на рейдову перевірку № 016020 від 13.03.2023р., яке видане на підставі графіка проведення рейдових перевірок від 10.03.2023р. № 15338/27/27-23.

Зокрема, 16.03.2023р. на а.д. Н-09 "Мукачево - Львів", км 338+250, Івано-Франківська область під час проведення рейдової перевірки, контролюючий орган здійснив перевірку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Вказаним транспортним засобом керував водій ОСОБА_3 , посвідчення водія НОМЕР_3 від 05.06.1996р. яке видане ДАІ МВС-УВС Тернопільської області. Під час проведення рейдової перевірки водій надав контролюючому органу для перевірки: посвідчення водія, свідоцтво реєстрації транспортного засобу, видаткову накладну №РН-0000444 від 08.03.2023р., видаткову накладну №РН-0000469 від 16.03.2023р.

В ході проведення перевірки контролюючий орган встановив, що :

- водій надавав послуги з перевезення вантажу від постачальника ТзОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_4 що підтверджується видатковою накладною №РН-0000444 від 08.03.2023р.

- водій перевозив вантаж від постачальника ТзОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується видатковою накладною №РН-0000469 від 16.03.2023р.

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до пункту F.1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 повна маса транспортного засобу становить 3500 кг, обладнаний тахографом;

- автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 не забезпечив водія ОСОБА_3 протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальною контрольною книжкою водія та графіком змінності водія.

16.03.2023р. контролюючий орган за результатами проведення рейдової перевірки склав акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348831.

Із змісту акту видно, що автомобіль MERCEDES- BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ФОП ОСОБА_1 , обладнаний тахографом (повна маса транспортного засобу становить 3500 кг), на підставі видаткової накладної №РН-0000444 від 08.03.2023р. перевозив вантаж від постачальника ТОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_4 .

На момент перевірки перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальною контрольною книжкою водія чи графіком змінності водія, в порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Про розгляд акту №348831 від 16.03.2023р. позивача ФОП ОСОБА_1 інформовано листом - повідомленням №21485/37/24-23 від 05.04.2023р.

25.04.2023р. за результатами розгляду акту №348831 від 16.03.2023р. та наявних матеріалів справи начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області виніс постанову №027005 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 , у сумі 17000 грн. за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» видно, що автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Із змісту ч.ч.1 та 2 ст. 48 Закону «Про автомобільний транспорт» видно, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень ст.48 Закону «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

ч.2 ст.49 Закону «Про автомобільний транспорт» встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний, серед іншого, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р. (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

В п.3.3 Інструкції №385 видно, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

п.3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які, серед іншого, включають перевірку наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. № 340.

п.6.1. Положення передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

В п.6.3 Положення видно, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновків, що положеннями «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а такий документ, як картка водія або протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є іншим документом, в розумінні ст.48 Закону «Про автомобільний транспорт», що повинен бути пред`явленим особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Крім того, наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010р.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правих норм викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2020р. у справі № 820/4624/17.

Таким чином, в розумінні вказаних норм, водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , зобов`язаний був надати контролюючому органу протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а у разі відсутності такого індивідуальну контрольну книжку водія, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

В абз.3 ч.1 ст.60 Закону «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.39 ст.48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, колегія суддів звертає увагу апелянта, що в порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутності документів, зокрема, протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуальної контрольної книги водія чи графіка змінності водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. (абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»)

При цьому, суб`єктом відповідальності за ст.60 Закону «Про автомобільний транспорт» є автомобільний перевізник.

Автомобільного перевізника ст.1 Закону «Про автомобільний транспорт» визначено як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

ст.33 Закону «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Так, при оформленні матеріалів перевірки відомості про автомобільного перевізника посадові особи Укртрансбезпеки прийняли до уваги з пред`явленої водієм товарно-транспортної накладної.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що апелянт не надав жодних доказів які підтверджують передачу транспортного засобу, у користування іншій особі, яка була присутня під рейдової перевірки. (договір оренди транспортного засобу тощо). (п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010р. № 379.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті діяв у спосіб що визначені законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 500/2111/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 09.10.2023р.